Справа № 754/14937/13-а
Суддя: Ярошенко С. В.
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

06.11.2013 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Ярошенко С.В., суддів Бабко В.В., Галась І.А.,
при секретарі Ткаченко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просить визнати протиправними дії щодо відмови Міністерства оборони України у призначенні до виплати йому одноразової грошової допомоги, як звільненому з військової служби особі, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, зобов`язання останнього призначити, а ІНФОРМАЦІЯ_1 - виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 27 місячного грошового забезпечення на день виплати як інваліду ІІІ групи.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник МО України у судове засідання не з`явився, надіслав заперечення, в яких позовні вимоги не визнав.
Представник Київського міського військового комісаріату у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом, позивач звільнений з військової служби 09 грудня 2004 року.
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 , при виконанні обов`язків військової служби, отримав захворювання пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу № 3777 від 11.11.04 року.
Довідкою МСЕК, МСЕК № 000272, дата огляду 19.04.05 року, позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим позивачу, відповідно до довідки НАСК «Оранта», виплачено 09.11.05 року 1 275 грн. страхової суми по державному обов`язковому страхуванню відповідно до постанови КМУ № 488 від 19.08.1992 року «Про умови державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців та військовозобов`язаних, призваних на збори і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум» за встановлені 50 % втрати професійної працездатності.
12.12.12 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, визначено що інвалідність пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Таким чином, не зважаючи на те, що позивач звільнений з військової служби у 2004 році, негативні наслідки, що пов`язані з заподіянням шкоди його здоров`ю, проявилися пізніше.
Положеннями ст. 16 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону від 03.11.2006 року) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи, страхових сум за державним обов`язковим страхуванням військовослужбовців по ІІІ групі інвалідності позивач не отримував.
22.03.13 року ОСОБА_1 звернувся до Київського міського військового комісаріату з приводу виплати одноразової грошової допомоги, однак 19.04.13 року отримав відмову, у зв`язку із тим, що на думку останнього, положення статті 16 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» на позивача не поширюється, оскільки із військової служби він звільнений у 2004 році.
Оскільки між подіями, пов`язаними із завданням шкоди здоров`ю позивачеві та моментом, коли проявилися і були встановлені наслідки завданої шкоди, минув певний проміжок часу, то такі правовідносини мають тривалий характер і для їх правової оцінки має застосовуватись закон, який є чинним на дату проявлення та встановлення наслідків завданої шкоди.
За таких обставин, посилання відповідача про те, що на позивача не поширюється положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»у редакції Закону України від 03.11.06 року є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.
Так, Постановою Кабінетом Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 затверджений порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.
Положеннями пункту 2 цієї постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Відповідно до пункту 2 частини 2 цього Порядку, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 54-місячного грошового забезпечення. Згідно цього ж пункту Порядку, грошове забезпечення для військовослужбовців, звільнених із військової служби визначається за останньою посадою на день звільнення, виходячи із посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення.
Тобто, положення цієї Постанови поширюють свою дію на порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги звільненим з військової служби особам у разі настання інвалідності, що сталися після 01 січня 2007 року, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Оскільки третя група інвалідності була встановлена 12.12.12 року, суд вважає, що на позивача поширюється положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»у редакції Закону України від 03.11.06 року.
Керуючись ст.ст. 7 - 14, ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд,
П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по відмові в оформленні та поданні до Міністерства оборони України документів для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та відмови у виплаті одноразової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи у розмірі 27-місячного грошового забезпечення, на день виплати допомоги, за останньою посадою на день звільнення, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та перерахувати на рахунок Київського міського військового комісаріату суму одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи для виплати.
Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи у розмірі 27-місячного грошового забезпечення, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Постанова може бути оскаржена до Київської апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий
Судді