Справа № 806/179/16
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" серпня 2016 р. Справа № 806/179/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Лялевич С.С.,

прокурора Рудченко М.М.

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" травня 2016 р. у справі за позовом Житомирської міської ради до Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, третя особа- Прокуратура Житомирської області про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року Житомирська міська рада звернулась до суду з позовом про визнання незаконними дій Управління Держгеодастру у Житомирському районі Житомирської області щодо невиконання п.4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10.06.2015 при наданні витягів із нормативної грошової оцінки земель м. Житомира, а саме незастосування при розрахунку нормативної грошової вартості земельних ділянок м.Житомира коефіцієнту Км2 з максимальним значенням 0,306 та коефіцієнту Км3, що є добутком локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1; та зобов'язання Управління Держгеодастру у Житомирському районі Житомирської області виконувати п.4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10.06.2015 при наданні витягів із нормативної грошової оцінки земель м.Житомира, а саме: застосування при розрахунку нормативної грошової вартості земельних ділянок м.Житомира коефіцієнту Км2 з максимальним значенням 0,306 та коефіцієнту Км3, що є добутком локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач не виконує рішення органу місцевого самоврядування, яке є обов"язковим для виконання на відповідній території органами виконавчої влади.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області щодо невиконання п.4 рішення 47 сесії 6 скликання Житомирської міської ради №931 від 10.06.2015 при наданні витягів із нормативної грошової оцінки земель м.Житомира.

Стягнуто з Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області на користь Житомирської міської ради 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн.00 коп. сплаченого судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним рішенням, його в частині задоволення позову оскаржило Управління Держгеодастру у Житомирському районі яке, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції і винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі відповідач вказав, що постановляючи рішення, суд не дав правильної юридичної оцінки обставинам справи. Зокрема, що прийняте міською радою рішення №931 від 10.06.2015 суперечить ст.20 та 23 Закону України "Про оцінку земель", а тому, Управління у своїй діяльності застосовує норми Закону, а не рішення міської ради.

В решті судове рішення не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2015 року 47 сесією 6 скликання Житомирської міської ради прийнято рішення №931 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м.Житомирі" (т.1,а.с.8-9).

Згідно із п.1 цього рішення затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Житомира. Затверджено середню базову вартість одного квадратного метра земель у м.Житомирі 249 грн.80 коп. (п.2). Введено в дію нові розміри плати за землю для всіх суб'єктів господарювання та громадян з 01.01.2016 (п.3 рішення).

Відповідно до пункту 4 вказаного рішення умовою введення в дію нових розмірів плати за землю є обмеження значення коефіцієнтів, які застосовуються при розрахунку визначення нормативно грошової оцінки земельних ділянок в м. Житомирі, а саме, вирішено:

- обмежити застосування коефіцієнту Км2 максимальним значенням 0,306;

- обмежити застосування загального коефіцієнту Км3, що є добутком значень локальних факторів, у діапазоні від 0,5 до 1, при цьому, "1" - це визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок м. Житомира .

Користувачам та власникам земельних ділянок, незалежно від форми власності та підпорядкування, отримати витяг з технічної документації нормативної грошової оцінки земель м.Житомира для перерахунку розміру плати за землю та при подачі усіх видів звітності застосовувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розмір якої визначений з 01.01.2016 (п.6).

Як вбачається з матеріалів справи (т.1,а.с.10-11) та не заперечується сторонами, Управління Держгеодастру у Житомирському районі Житомирської області при наданні витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у 2016 році не застосовувало п.4 вищевказаного рішення Житомирської міської ради, що і зумовило звернення позивача із даним позовом.

Задовольняючи позов в частині визнання незаконними дій відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що рішення 47 сесії 6 скликання Житомирської міської ради №931 від 10.02.2015 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м.Житомирі" в силу ст.59, ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є нормативно-правовим актом, обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, а також підприємствами, установами і організаціями. Відтак, за висновком суду, невиконання відповідачем п.4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10.06.2015 суперечить вищевказаним вимогам законодавства, а тому такі дії слід визнати незаконними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, виходячи із наступного.

За змістом ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу наведених норм вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України та п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 9-зп від 25.12.97 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З викладеного вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Водночас, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У позовній заяві позивач вказує на порушення відповідачем норм Закону при прийнятті оскаржуваних рішень, дій.

При цьому, ретельно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справ, колегією суддів встановлено, що позивачем не зазначено та не надано жодних доказів того, що між ним та відповідачем виникли певні публічно-правові відносини та порушені саме його права та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Між тим всупереч приписам ст. 11 КАС України суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин у справі, зокрема, наявність порушеного права позивача, а відтак, допустив неповноту судового розгляду.

Отже, при розгляді справи суд першої інстанції вдався до оцінки дій відповідачів, при цьому не дослідив порушення прав позивача оскарженими діями та не навів порушених відповідачами норм права, які б встановлювали загальнообов'язкові правила поведінки по відношенню до позивача.

Неповнота у встановленні фактичних обставин справи дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку, про помилковість правової позиції щодо оцінки позовних вимог, здійсненої судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, виходячи із завдань адміністративного судочинства, встановлених частиною першою статті 2 КАС України, зважаючи на відсутність факту порушення прав та інтересів позивача з боку відповідачів, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту таких прав, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Отже, в даному випадку права позивача з боку відповідача не порушено, внаслідок чого предмет позову відсутній, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи представника позивача про те, що позов закладено в інтересах територіальної громади, інтереси якої порушуються, колегія суддів вважає безпідставними, приймаючи до уваги таке.

Правовий статус органів місцевого самоврядування та органів державної влади встановлюється імперативними нормами, які передбачають чітко визначену форму поведінки, і пов'язаний з категорією компетенції.

Ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право органів місцевого самоврядування на звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування;

Відповідно до ч.1 ст.60 КАС України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду докази, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, передумовою, яка передбачена ч. 1ст. 60 КАС, є те, що ці суб'єкти можуть звернутися до суду для захисту прав інших осіб лише у випадках, та в порядку, встановлених законом.

Наявність нормативно-правового акта, який надає право відповідному органу на звернення до суду, є спеціальною передумовою, яка застосовується тільки до випадків звернення до суду з заявами для захисту прав, свобод та інтересів інших осіб. Звернення до суду для захисту прав інших осіб буде можливим тільки за наявності особливої передумови - надання спеціальним законом такого права органу, який звертається до суду.

Отже, у даному випадку, передбачені законом правові підстави для звернення міської ради до суду в інтересах територіальної громади з вказаним позовом, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З огляду те, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування в цій частині та прийняття нової постанови, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити з викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" травня 2016 р. в частині задоволення позову скасувати, прийняти нову постанову, якою у позові Житомирської міської ради до Управління Держгеодастру у Житомирському районі Житомирської області про незаконність дій щодо невиконання п.4 рішення 47 сесії 6 скликання Житомирської міської ради №931 від 10.06.2015 при наданні витягів із нормативної грошової оцінки земель м.Житомира, - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" серпня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирська міська рада майдан ім.С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,Житомирська область,10014

3- відповідачу/відповідачам: Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області вул.Мала Бердичівська,17,м.Житомир,10014

4-третій особі: Прокуратура Житомирської області - вул.1-го Травня, 11,м.Житомир,10008,