Справа № 805/818/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року справа №805/818/16-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

Жаботинської С.В.

при секретарі

судового засідання Томах О.О.

за участю представників:

від позивача: Щербака О.Г. на підставі дов. 11/16 від 18.02.2016 р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної

служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 16 червня 2016 року

по адміністративній справі № 805/818/16-а (суддя Кірієнко В.О.)

за позовом Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз»

до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної

служби

про визнання протиправним та скасування рішення про

коригування митної вартості: №110080000/2015/100198/1

від 10.12.2015 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Корпорація «Міжрегіональний промисловий союз» (далі - Корпорація «МПС», декларант, позивач у справі) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (налалі митний орган, відповідач у справі) про визнання в цілому протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості: №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015 року та зобов'язання підготувати Висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів (а.с.4-9).

Постановою суду першої інстанції від 16 червня 2016 року позовні вимоги задоволено, в наслідок чого, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015 року та зобов'язано відповідача підготувати висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів за митною декларацією ІМ40ДЕ №110080000/2015/119170 від 10.12.2015року та направити його до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (а.с. 171-175).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, податковий орган подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити у позові повністю (а.с.187-186).

В обґрунтування апеляційної скарги митний орган зазначає, що позивачем, в порушення вимог пункту 10 статті 58 та пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, не надано до митниці документів на підтвердження взаємовідносин із юридичною особою ТОВ ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС, яку вказано в графі «Перевізник» міжнародної товаро-транспортної накладної від 04.12.2015 року № 0412.

Заявник апеляційної скарги наголошує на тому, що дата платіжного доручення від 06.10.2015 року №3 не кореспондується із датою поставки товару (дата поставки товару є 05.12.2015 року згідно штампу Гомельської митниці на CMR від 04.12.2015 року № 0412), що не відповідає п. 2.2, 2.3, 3.1, 3.5 зовнішньоекономічного контракту від 13.08.2015 року № 13/08/2015. Також вказує, що графа 70 платіжного доручення не містить посилань щодо специфікації за якою здійснено поставку товару, зазначене платіжне доручення не можливо ідентифікувати із спірою партією товару.

Відповідач зауважив, що митна вартість товару у дол. США, яка зазначена в гр.46 митної декларації ЕМД від 08.12.2015 № 110080000/2015/118974 не відповідає даним, зазначеним в експортній декларації.

З огляду на викладене, на думку апелянта, у митного органу наявні обгнунтовані сумніви стосовно задекларованої вартості товару, у зв'язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості товарів.

Стосовно заявлених та задоволених судом позовних вимог щодо зобов'язання підготувати Висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів за митною декларацією, відповідач зазначив, що позивач не звертався до митниці із заявою про повернення коштів у встановленому порядку, а тому митнецею внаслідок чого право позивача не порушено.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 КАС України, в режимі відіоконференції.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, всі ухвали суду виконав у повному обсязі.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Між Корпорацією «МПС» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Вологодский подшипниковий завод» (Продавець) 13.08.2015 року укладено зовнішньоекономічний контракт №13/08/2015 на поставку підшипникової продукції (а.с. 11-17).

На виконання цього контракту сторонами укладена Специфікація №1 від 18.08.2015 року, відповідно до яких в грудні 2015 року здійснено поставку товару. Оплата товарів здійснювалась в рублях РФ. Умови поставки FCA Мінськ Інкотермс 2010. Умови оплати попередня оплата (а.с.18).

Декларантом для оформлення вказаного у специфікації товару, при посередництві компанії, яка надає митні брокерські послуги (Договір №66 від 30.11.2015року), була подана електрона митна декларація 110080000/2015/118974 від 08.12.2015року. Митна вартість вказаного товару визначена позивачем за ціною господарської операції, вчиненої у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту №13/08/2015 від 13.08.2015 року, до складу митної вартості окрім вартості самого товару включені фактично понесенні транспортно - експедиційні послуги (а.с.44-49).

Для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом декларантом до митного оформлення надано документи, що містять відомості щодо ціни товару та дають можливість її обрахувати:

- зовнішньоекономічний контракт №13/08/2015 від 13.08.2015року, де містяться загальні відомості щодо товару, базису умов поставки, умов оплати та Специфікацію №1 від 18.08.2015року (а.с. 11-17);

- рахунок-фактура №1 від 22.09.2015року, інвойс №1 від 04.12.2015року, де міститься ціна заявленого до митного оформлення товару та умови поставки FCA Інкотермс (а.с. 19, 21-24);

- транспортна накладна (CMR) №0412 від 04.12.2015року, в якій містяться відомості щодо кількості поставленого товару 20395,94 кг. Брутто (а.с. 25-32);

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг №68 від 03.12.2015року (а.с. 37-39);

- заявка №1 від 03.12.2015 про надання транспортно-експедиційні послуг, в якій зазначені відомості про маршрут перевезення, найменування товару, місто доставки, вартість послуг, умови та строк оплати послуг з перевезення (а.с.40);

- рахунок-фактура №СФ-101/59 від 04.12.2015 року, де зазначено відомості про маршрут перевезення, місто доставки, вартість послуг (а.с. 41);

- довідка про транспортні витрати № 03/12 від 03.12.2015року (а.с.42);

- додатково була надана митна декларація країни відправлення №06648/041215/0060981 від 04.12.2015 року (а.с. 43).

Вищезазначені документи відносяться до переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Додатково митним органом у декларанта були запитані наступні документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларант звернувся до митниці із заявою №3011/2 від 09.12.2015 року, якою виявив бажання надати додаткові документи, а саме: договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 02.12.2015 року між ФОП Малинський Д.Г. та ТОВ «Інтер Валсан-Транс» та лист відправника № 937 щодо подання каталогу виробника. Та зазначив, що на теперішній час інші додаткові документи надати неможливо (а.с.51).

Митним органом прийнято спірне рішення про коригування митної вартості №11080000/2015/100198/1 від 10.12.2015 року, яким відкориговане митну вартість декларанта за другим методом (за ціною ідентичних товарів). В якості джерела була використана інформація з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби, а саме ЕМД №110100000/2015/221519 від 14.09.2015 року (а.с.55-59).

З урахуванням прийнятого спірного рішення, декларант, користуючись правом, наданим статтею 55 Митного кодексу України, надав до митного органу електрону митну декларацію №110080000/2015/119170 від 10.12.2015 року та сплатив різницю між рівнем митної вартості за першим методом та методом визначеним митницею з метою випуску товару у вільний обіг.

Згідно ЕМД №110080000/2015/119170 від 10.12.2015 року митну вартість товару відкориговано до рівня 6,8597 дол. США за кг. Остаточно, митна вартість, визначена митницею, склала 9307797,47 рублів РФ або 3185779,84 грн. за курсом 0,34227. Тобто, 474,69 рублів РФ за 1 кг. нетто товару (9307797,47 рублів /19608,16 кг.) (а.с.62-63).

В межах реалізації права декларанта, в разі його незгоди з рішенням митного органу про корегування митної вартості, здійснити випуск у вільний обіг товарів згідно частин 7, 8 статті 55 Митного кодексу України, під гарантійні зобов'язання шляхом сплати суми митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, з подальшим поданням митному органу необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості, Корпорація «МПС» надала відповідачу заяву про подання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості № 9 від 28.01.2016 року. (а.с.64-69). З приводу цього декларант надав митниці наступні додаткові документи:

1. Звіт №8 про незалежну оцінку товару від 26.01.2016 року, де оцінщик провів відповідне дослідження та зробив висновок про високу ступінь відповідності заявленої ціни товару кон'юнктурі ринку (а.с.71-89).

2. Бухгалтерську виписку щодо оприбуткування товару за Контрактом №13/08/2015 від 13.08.2015 року, Специфікація №1 від 18.08.2015року, Інвойс №1 від 04.12.2015 року (а.с. 70).

За результатами розгляду поданих заяв відповідачем надіслало позивачу лист №346/10/04-50-25-2 від 12.02.2016, де зазначено про залишення чинним спірного рішення про коригування (а.с.106-113).

Спірним питанням у даній справі є правомірність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015 року.

Спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI (далі - МК), Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом від 30.12.2013 № 882/1188, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 р. за № 146/24923 (втратив чинність 22.01.2016 року), Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом від 15.12.2015 № 1146, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 р. за № 1679/28124 (чинний), Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N 618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за N 1097/14364 та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. Посилання митного органу на наявність компетенції є обґрунтованою та не є спірною між сторонами. Спір у даній справі пов'язаний виключно із реалізацією притаманній митному органу компенції.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковим, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до митного режиму імпорту положеннями статті 57 МК встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Розглядаючи доводи заявника апеляційної чкарги, колегія суддів дійшла висноваку щодо їх неприйнятності, з огляду на наступне.

До складу митної вартості включена вартість транспортно-експедиторських послуг, що підтверджується відомостями наведеними у митній декларації та документами наданими митниці на підтвердження понесиних витрат. Зазначені операції дослідженні під час апеляційного провадження.

Обставини пов'язані із організацією перевезення на підставі договору транспортного експидитування, за яким експедитор мав право залучити до перевезення інших осіб, жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості, оскільки Митний кодекс України пов'язує її визначення з сумою понесених витрат і включенням їх до складу митної вартості, а не з цивільно-правовим характером укладених угод на виконання якої ці послуги сплаченні. Зазначене доводить, що відповідач послався на обставини та обґрунтував їх доказами які не мають значення для правильності визначення митної вартості, що за положеннями частини першої статті 70 КАС України є неналежними та недопустимими.

Посилання апелянта апеляційної скарги на не надання правової оцінки ідентифікації платіжних документів за спірною поставкою, не стосуються предмету спору, оскільки безпосередньо не відноситься до предмету спору, спростовуються наявними та отриманими під час апеляційного провадження документами щодо сплати товару та послуг.

Посилання митного органу на неприйняття судом першої інстанції при здійсненні оцінки ексортної декларації, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки ця декларація не входить до переліку обов'язкових документів, які вимагаються для підтвердження заявленої декларантом митної вартості згідно частини другої статті 53 МК України, не вимагалась митницею при наданні додаткових документів, не була предметом оцінки митним органом при прийняті спірного рішення, крім того відповідач не довів яким чином цей документ впливає на вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятої судом першої інстанції постанови.

Посилання митного органу на невірно обраний спосіб судового захисту колегія суддів не приймає та погоджує позицію суду першої інстанції з огляду на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічної позиції додержується Верховний Суд України в своєму рішенні від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15, в якому дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов'язання митного органу надати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів до казначейської служби.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 24, ст. 41, ст. 167, ст. 184, ч.1 ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі № 805/818/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі № 805/818/16-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 9 серпня 2016 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 9 серпня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А.Василенко

С.В.Жаботинська