Справа № 2-а-4220/11
Суддя: Грачов В. Л.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4220/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2011 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Грачова В.Л., при секретарі Дубаніної О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вказаним позовом в якому просить визнати відмову відповідача в перерахунку пенсії та зобовязання перерахунку пенсії протиправною; зобовязати відповідача перерахувати пенсії (державну та додаткову) відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиОСОБА_2 України №796-ХІІ, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; зобовязати відповідача здійснити перерахунок основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІ групи, 1 категорії щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.54 ОСОБА_2 України №796-ХІІ та здійснити виплату недоплаченої державної пенсії починаючи з 01.01.2000 року по 31.12.2004 року, зобовязати відповідача здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як інваліду ІІІ групи 1 категорії, щодо захворювання якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.50 ОСОБА_2 України № 796-ХІІ та здійснити виплату недоплаченої додаткової пенсії починаючи з 01.01.2000 року по 31.12.2004 року, зобовязати відповідача перерахувати пенсії (державну та додаткову) враховуючи ст.67 ОСОБА_2 України №796-ХІІ. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим фактом, що є інвалідом ЧАЄС ІІ групи по захворюванню повязаному з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 1 категорії та на теперішній час перебуває на обліку у відповідача. Для такої категорії осіб як у нього пенсія відповідно до ОСОБА_2 України №796-ХІІ не може бути нижчою за 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того згідно з цим Законом його додаткова пенсія повинна призначатися за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, але пенсію виплачують в меншому розмірі.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні заявлених вимог наполягав.

Представник відповідача в содове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні вимог відмовити за вказаними у запереченнях мотивами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є особою, що постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням серія А № 149549 с, № 556414 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕ № 159818 та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Артемівську Донецької області починаючи з 1994 року та отримує пенсію по інвалідності по захворюванню, повязаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості і інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим за 6 мінімальних пенсій за віком.

Отже позивач має право на отримання пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до п.5.4 рішення Конституційного Суду України, №10 рп/2008 від 22.05.2008 року, встановлено, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Положення Законів України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно з ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

В даному випадку підлягає застосуванню Віденська конвенція про цивільну відповідальність за ядерну шкоду.

Також, суд вважає, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності - є безпідставним, відповідно до виплати та перерахунку додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, так як відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, яка завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Окрім того, ушкодження здоровю, яке привело до втрати працездатності, ОСОБА_1 отримав під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, яка є ядерним інцидентом в тлумаченні п.п. k п. 1 ст. І Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року (надалі Конвенція), до якої Україна приєдналася 12 липня 1996 року (ОСОБА_2 України Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду№ 334/96-ВР від 12 липня 1996 року). Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який з 06 червня 1996 року містить повне визнання державою відповідальності за шкоду здоровю, втрату працездатності, завдану особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи та зобовязання держави відшкодувати цю шкоду в повному обсязі (стаття 13 закону). Згідно п. 1 статті ІV Конвенції відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною.

Стаття V (B) Конвенції зобовязує кожну країну, яка підписала конвенцію, забезпечити можливість особам, яким завдана ядерна шкода, реалізувати свої права на відшкодування ядерної шкоди. Стаття VI Конвенції передбачає строк позовної давності за вимогами про відшкодування ядерної шкоди завданої здоровю в тридцять років. П. b) ч. 1 ст. VI Конвенції надає право країнам, які підписали Конвенцію, збільшувати строк позовної давності в цьому випадку. Всі питання повязані з застосуванням Конвенції передбачено вирішувати на підставі закону країни, яка цю Конвенцію ратифікувала. Таким законом є прийнятий 3 грудня 1997 року ОСОБА_2 України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з приєднанням України до Віденської конвенції№ 684/97-ВР, який вніс зміни до Закону України Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку№ 39/95-ВР від 8.02.1995 р. Так згідно ст. 72 цього Закону відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною - настає незалежно від встановлення вини оператора (установи, що експлуатує ядерну установку). Стаття 76 визначає, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності. В якості відшкодування завданої ядерної шкоди здоровю ОСОБА_1, під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, йому були призначені виплачувані пенсії.

У відношенні Чорнобильської катастрофи, абсолютну відповідальність за ядерну шкоду завдану здоров'ю цим ядерним інцидентом, ст.73 Закону України Про використання ядерної енергії та радіаційну безпекукореспондує до відповідного законодавства України.

ОСОБА_2 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який з 06.06.1996 року містить повне визнання державою відповідальності за шкоду здоров'ю, втрату працездатності, завдану особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи та зобов'язання держави відшкодувати цю шкоду в повному обсязі.

Відповідно до ст.71 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидія положень цього закону не може зупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Крім того, виходячи з пріоритетності законів над підзаконним актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві підлягають застосуванню положення ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не Постанова КМУ Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яке істотно звужує обсяг прав позивача, але було застосовано відповідачем при розрахунку та нарахуванні пенсії позивачеві.

Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиякий має вищу юридичну силу, є чинним, тому суд вважає, що дії відповідача, що суперечать вищевказаному закону є неправомірними.

На відповідача покладено обовязок по нарахуванню та виплаті пенсій позивачеві з 11.04.2002 року згідно постанови КМУ від 11.04.2002 №497 Про забезпечення виконання функції з призначення і виплати пенсії органами пенсійного фонду тому виплати з урахуванням вимог закону мали проводитись саме з цього часу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, №10-рп/2008 зміни внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українидо ст.ст.50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизнано неконституційними.

Суд вважає обґрунтованими посилання позивача, що позов не підлягає розгляду в межах строків встановлених ст.99 КАС України, а саме шести місячного терміну давності оскільки відповідно до ч.2 ст.99 КАС України законодавцем щодо шести місячного строку зроблено застереження такого змісту …якщо не встановлено інше. В даному випадку іншепередбачено ч.2ст.87 Закону України Про пенсійне забезпечення, на яку посилається позивач, відповідно до якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь яким строком. Цій правовій нормі кореспондують приписи ст.268 ЦК України відповідно до якої позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, або смертю не поширюється.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Кечко проти Українипро незворотність дії у часі законів та інших нормативно правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи, відповідно до якого реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. До спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії не беруться до уваги, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на управління законодавством.

Положення ч.3 ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофисвідчить, що підставою для перерахунку пенсії є зміна прожиткового мінімуму з дня його встановлення. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від розміру прожиткового мінімуму. В той же час розмір пенсії позивача встановлюється враховуючи розмір пенсії за віком. Отже, суд вважає протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії у разі встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Витрати по справі в даному разі належить віднести на державу.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.19, ст.22, ст.46, ст.152 Конституції України, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі Кечко проти Українивід 08.11.2005 року, Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст.11, 71, 86, 99, 159 163, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області в перерахуванні та виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_1, як інваліду 3 групи (державної та додаткової пенсії) відповідно до ст..50, ч.4 ст.54, 67 п.3 ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.01.2000 р. до 31.12.2004 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області провести перерахунок ОСОБА_1,та виплатити недоотриману пенсію, як інваліду ІІ групи з урахуванням його підвищення, тобто з 01.01.2000 року до 31.12.2004 рік, згідно ст..50,54 ч.4, ст..67 ч.3, ст..71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб визначеного Законом на відповідний період з урахуванням фактично здійснених виплат.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий суддя В. Л.Грачов