Справа № 819/764/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/764/16

11 серпня 2016 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (далі - ПАТ "Тернопільгаз") звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710 грн. 99 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівником СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС проведено камеральну перевірку ПАТ "Тернопільгаз" з питань дотримання вимог п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 01.03.2016 року по 03.03.2016 року. За результатами перевірки складено акт від 30.03.2016 року № 12/28-06-41/03353503, на підставі якого відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710 грн. 99 коп. Прийняте відповідачем вищевказане податкове повідомлення - рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

За результатами вищевказаної перевірки встановлено затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2016 року в період з 01.03.2016 року по 03.03.2016 року на 2 календарних дні (до 30 календарних днів), чим було порушено п.57.1. ст.57 ПК України.

Позивач не погоджується із такими висновками, оскільки останній день строку подання ПАТ "Тернопільгаз" податкової декларації, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПКУ, припав на вихідний день (20 лютого 2016 року - субота), то граничним строком подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 22 лютого 2016 року (понеділок), а тому декларація з ПДВ № за січень 2016 року позивачем була подана у понеділок 22.02.2016 року, і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов'язання відповідним платником.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки уточнюючий розрахунок за звітний січень 2016 року, яким зменшено суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 7734517 грн., визначеного в декларації з ПДВ від 22.02.2016 року № за січень 2016 року був поданий ПАТ "Тернопільгаз" 03.03.2016 року, тобто в межах строку, встановленого пунктом 57.1 статті 57 ПКУ, то у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасність сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ за відповідний період.

Від представника позивача поступила до суду заява про розгляд справи у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В письмових запереченнях, надісланих на адресу суду, просить повністю відмовити в задоволенні позову та залишити в силі оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки встановлені перевіркою порушення, що відображені в акті від 30.03.2016 року № 12/28-06-41/03353503 є правомірними, відповідають нормам чинного податкового законодавства України.

За нормами ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження підприємств паливно - енергетичної галузі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС Червінським М.Л. на підставі п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України проведено камеральну перевірку ПАТ "Тернопільгаз" з питань дотримання вимог п.57.1. ст.57 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 01.03.2016 року по 03.03.2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.03.2016 року № 12/28-06-41/03353503 (а.с.6-7), у якому встановлено затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2016 року в період з 01.03.2016 року по 03.03.2016 року на 2 календарних дні (до 30 календарних днів), чим було порушено п.57.1. ст. 57 ПК України.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 року про застосування до позивача штрафної фінансової санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710 грн. 99 коп. (а.с.8).

Не погодившись із прийнятим вищевказаним податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся у відповідності до ст.56 ПК України до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Згідно рішення від 16.06.2016 року № 13325/10/28-10-10-4-33 (а.с.14) прийнятого Міжрегіональним Головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, скарга позивача від 26 квітня 2016 року № 05/457 залишена без розгляду, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ПАТ "Тернопільгаз" 22.02.2016 року подано до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС декларацію з податку на додану вартість із вироблення в Україні товарів (робіт, послуг) № за січень 2016 року, оскільки останній день строку подання податкової декларації припав на вихідний день (20.02.2016 року - субота).

Згідно р. 25 вищевказаної декларації (сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду) становить 7734517 грн.

Відповідач вважає, що відповідно до п.57.1. ст.57 ПК України граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2016 року настає 01.03.2016 року, оскільки останній день строку подання податкової декларації припав 20.02.2016 року. Однак, суд не погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, зокрема, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас вказана норма не містить посилання конкретно на підпункт 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України щодо визначення строків подання податкової декларації, а містить лише загальне поняття - "граничний строк, передбачений цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом".

Натомість пункт 49.20 статті 49 ПК України чітко визначає, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

У вказаному пункті статті 49 ПК України немає поняття "переноситься", а вжито термін "вважається", що не допускає жодних двозначних трактувань.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Європейська конвенція про обчислення строків (ETS-N 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін "diesadquem" означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у разі якщо останній день строку подання податкової декларації, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України, припадає на вихідний або святковий день, граничним строком подання такої декларації є перший після нього робочий день. Тому початок перебігу встановленого пунктом 57.1 статті 57 ПК України десятиденного строку для сплати зазначеного у декларації податкового зобов'язання пов'язаний саме із таким робочим днем.

Оскільки останній день строку подання ПАТ "Тернопільгаз" податкової декларації, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України, припав на вихідний день (20 лютого 2016 року - субота), то граничним строком подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 22 лютого 2016 року (понеділок), і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов'язання відповідним платником.

Вищенаведені висновки також знайшли своє відображення в постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 року у справі № 21 - 18а15.

Враховуючи те, що уточнюючий розрахунок за звітний січень 2016 року (а.с.15), яким зменшено суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 7734517 грн., визначеного в декларації з ПДВ від 22.02.2016 року № за січень 2016 року (а.с.38-39) був поданий ПАТ "Тернопільгаз" 03.03.2016 року, тобто в межах строку, встановленого пунктом 57.1 статті 57 ПК України, то у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасність сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ за відповідний період.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710 грн. 99 коп. підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2 ,6 ,11, 94, 122, 158-160 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710 грн. 99 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006, ) судові витрати в розмірі 11395 (одинадцять тисяч триста дев'яносто п'ять) гривень 66 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.