Справа № 821/974/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/974/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати,-

встановив:

14 липня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області з позовними вимогами про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати, а саме:

- визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 оку по 28.03.2015 року включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру") та за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року, відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити її в повному обсязі з урахуванням: премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Голопристанського районного суду Херсонської області; оплати відпусток та матеріальної допомоги при наданні щорічної основної відпустки; оплати лікарняних та усіх інших надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

- за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру"),

- за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.147 "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"),

- за період 09.09.2015 року по 31.12.2015 року виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50 - відсоткового зменшення, установленого постановою КМУ №644, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області на користь позивача суму коштів по заробітній платі, яка утвориться в результаті перерахунку за вищевказані періоди;

- допустити відповідно до ст.256 КАС України негайне виконання постанови суду в межах стягнення суми заробітної плати за один місяць.

Позивач в судове засідання не прибула, але 01 серпня 2016 року надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що 29.09.2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Голопристанського районного суду Херсонської області. 01 жовтня 2015 року позивача переведено на посаду помічника судді Ширінської О.Х. Голопристанського районного суду Херсонської області. 14.10.2014 року перехідними положеннями Закону України "Про прокуратуру" внесені зміни до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", доповнивши вказану норму абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 % посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Також, 29.03.2015 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VІІІ, в якому у абз. 2 ч. 1 ст. 147 наведена вищевикладена норма. Крім того, на виконання Закону № 192-VІІІ внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 268, відповідно до яких з 09.09.2015 року посадовий оклад помічника судді встановлено з коефіцієнтом 0,4 місячного посадового окладу судді місцевого суду. Незважаючи на законодавчі зміни щодо розмірів посадових окладів та відповідних доплат помічників суддів, заробітна плата позивачу у період з 26.10.2014 року до 31.12.2015 року нараховувалась всупереч законодавству про оплату праці, чим порушено конституційні права позивача. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, позивач зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для невиконання органом державної влади своїх грошових зобов'язань, а тому відмова відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" є протиправною. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача 02 серпня 2016 року подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та надала заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, з огляду на ті обставини, що суди загальної юрисдикції фінансуються відповідно до кошторисів із щомісячними розписками видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Таким чином, Державна судова адміністрація може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці. Ні у 2014, ні у 2015 роках до Закону України "Про Державний бюджет" не вносилися зміни, і фонд оплати праці для працівників судової системи не збільшувався. Тому, оскільки з 26.10.2014 року до 09.09.2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 09.03.2006 р. № 268 щодо розмірів окладів працівників апарату суду не внесено, а Законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень законів, на які посилається позивач, не передбачено, територіальне управління ДСА України в Херсонській області, як розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.6 ст.128 КАС України).

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Наказом керівника апарату Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.09.2014 року № 4-51/1 ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання, як таку, що пройшла за конкурсом, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 9).

Наказом керівника апарату Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2015 року № 4-79/1 ОСОБА_1 переведено на посаду помічника судді Голопристанського районного суду Херсонської області Ширінської О.Х. на час виконання нею повноважень (а.с. 10).

Підпунктом 5 "в" п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України "Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців" від 24.02.2003 року № 88-р, помічники суддів місцевих судів віднесені до 5 категорії посад державних службовців.

21.10.2013 року позивачу у відповідності до Закону України "Про державну службу" присвоєно черговий 10 ранг 5 категорії посад державних службовців, а 21.10.2015 року - 9 ранг 5 категорії посад державних службовців.

У період часу з 26.10.2014 року до 09.09.2015 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась, виходячи з посадового окладу у розмірі 1218,00 грн., а з 09.09.2015 року до 31.12.2015 року - з окладу 2756,00 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості позиції позивача щодо наявності підстав для перерахунку заробітної плати, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), яким частину 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ), доповнено абзацом другим: розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VІІІ (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Відповідно до частин 7 та 8 статті 33 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон № 3723-XII) умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду визначена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Зважаючи на те, що з 26.10.2014 року по 09.09.2015 року розміри окладів працівників суду, в тому числі помічників суддів не змінені, а законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28.03.2015 року не передбачено, управління ДСА в Херсонській області, як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна висновок щодо застосування норм матеріального права міститься в постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року № 21-1726а16 та від 13 липня 2016 року № 21-1488а16.

Частиною 2 ст. 161 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу заробітну плату в повному обсязі з урахуванням надбавок до посадового окладу та премій за період 09.09.2015 року по 31.12.2015 року, виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, установленого постановою КМУ № 644, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644, на виконання пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Разом з тим суд відмічає, що у Державному бюджеті України на 2015 рік були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у розмірах без 50-відсотковго зменшення; правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації такого права.

Таким чином, підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати у розмірі, зазначеному позивачем, є відсутність бюджетного фінансування та механізму нарахування та виплати заробітної плати у розмірі, встановленому з урахуванням змін, внесених постановою КМУ № 644.

Розглядаючи даний спір, суд враховує також позицію Конституційного Суду України, викладену у справі від 11.03.2010 року № 7-рп/2010 (справа про фінансове забезпечення діяльності судів), в якому суд зазначає, що в аспекті конституційних подань положення частини першої статті 130 Конституції України, а саме: "Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів", необхідно розуміти так, що:

- фінансування всіх судів в Україні повинне забезпечуватися державою виключно за рахунок коштів Державного бюджету України;

- від імені держави забезпечення фінансування судів здійснюють Кабінет Міністрів України шляхом розроблення та подання до Верховної Ради України проекту закону про Державний бюджет України та Верховна Рада України шляхом затвердження Державного бюджету України виключно законом України, здійснення контролю за його виконанням і прийняття рішення щодо звіту про його виконання;

- у Державному бюджеті України мають визначатися окремо для всіх судів України видатки на їх утримання, з подальшим забезпеченням повного і своєчасного виділення таких видатків;

- органи виконавчої влади беруть участь в організаційному забезпеченні функціонування судів і діяльності суддів у випадках та в порядку, передбачених Конституцією України та законами України.

Отже, наведені положення дають підстави для висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, здійснювати перерахунок посадового окладу позивачу та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. З огляду на те, що у спірний період посадові оклади працівників апаратів місцевих судів Кабінетом Міністрів України були змінені та застосовувались з урахуванням 50-відсоткового зменшення, суд не вбачає ознак протиправності в діях відповідача щодо не нарахування та невиплати заробітної плати позивачу у заявлених ним розмірах.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, як розпорядників бюджетних коштів, діяв у порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, так як не наділений повноваженнями забезпечувати фінансування судів та визначати видатки на їх утримання.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем не надано суду доказів протиправності дій відповідача, а доводи викладені в адміністративному позові спростовуються наявними в справі матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 128, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 12.2.