Справа № 812/1520/15
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року справа №812/1520/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ,вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

судді: Василенко Л.А.

Жаботинської С.В.

при секретарі

судового засідання Томах О.О.

за участю представників:

від позивача: Рум`янцева О.С. на підставі дов. від 12.05.2016 р. № 61

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з

обслуговування великих платників у м. Луганську

Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби України

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 18 січня 2016 року

по адміністративній

справі № 812/1520/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з

обслуговування великих платників у м. Луганську

Міжрегіонального Головного управління Державної

фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування податкового

повідомлення-рішення № від 05.10.2015, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (надалі - підприємство, платник податків, позивач у справі) у жовтні 2015 року звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (надалі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2015, яким до підприємства, як платника податків застосовні штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20%, за несвоєчасну сплату авансових внесків у сумі 3709487 грн. 06 коп., внаслідок чого визначено до сплати штраф у розмірі 741897 грн. 41 коп. (том 1, а. с. 4-11).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.10.2015 № , з підстав відсутності податкового правопорушення, обумовленого тим, що зменшення податкового зобов'язання платником податків шляхом подання уточненого розрахунку не доводить факт погашення грошового зобов'язання, зменшені за уточненими даними грошові зобов'язання не доводять факт порушення їх сплати та не є об'єктом застосування штрафу (том 1, а. с. 54-56).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не спростовують суті виниклого спору з огляду на таке: по-перше, ніяких уточнюючих податкових декларацій підприємством не подавалися; по-друге, погашення податкового боргу може відбутися за рахунок подання податкової декларації відповідно до пп. 14.1.152 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (ПК України), а не самостійно визнається (не визнається) контролюючим органом, як на тому наполягає суд. Податковий орган також наголошує на тому, що ПК України визначає погашення податкового боргу як зменшення абсолютного значення суми такого боргу та не містить норми, яка б передбачала, що погашення податкового боргу відбувається виключно за рахунок коштів, що сплачує платник податків, а також норми, яка б забороняла процес зменшення абсолютного значення суми податкового боргу за рахунок подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку вважати погашенням податкового боргу (том 1, а. с. 221-228).

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 КАС України.

Представник позивача під час апеляційного провадження проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (ідентифікаційний код 05451150), на даний час зареєстрований за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, діє на підставі дублікату статуту від 19.12.2014 (том 1, а.с.12-15).

Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток підприємств за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2015 р. та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживання усіх форм власності за період з 01.05.2015 по 31.08.2015, за результатами якої складено Акт від 18.09.2015 № 6/28-05-24/05451150 (далі акт перевірки, а.с.17-20).

Перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ ПК України в частині несвоєчасної сплати податкового зобов'язання, зокрема, авансових внесків з податку на прибуток, визначених підприємством у поданій до контролюючого органу податковій декларації з податок на прибуток підприємства а звітний (податковий) період 2013 року, № від 03.03.2014 р. (а.с.74-75).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.10.2015 року № , яким до позивача відповідно до статті 126 глави 11 розділу ІІ ПК України за затримку на 183, 213, 244, 274, 305, 335, 365 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 3 709 487, 06 грн. застосовано штрафні санкції в розмірі 741897,41 грн. (том 1, а.с.16).

Пунктом 3.1 «Податок на прибуток підприємства» розділу 3 та розділом 4 «Висновки» акту перевірки, податковий орган встановив несвоєчасну сплату позивачем, як платником податків, авансових внесків з податку на прибуток підприємств за період з 01.08.2014 року по 31.08.2015 року у загальній сумі 3709487 грн. 06 коп., заборгованість виникла по строкам сплати: на 30.08.2014р.- 528887,06 грн., на 30.09.2014р.-530100 грн., на 30.10.2014р.-53100 грн., на 30.11.2014р. - 530100 грн., на 30.12.2014р.- 530100 грн., на 30.01.2015р.- 530100, на 28.02.2015р.-530100грн.(а. с. 19-21).

В акті перевірки, на шостій сторінці у зведених даних, викладених у формі таблиці, в розділі фактична сплата, якою встановлена дата сплати, дата та № документа, на підставі якого здійснено сплату податкового зобов'язання в усіх семи випадках зазначено уточнена податкова декларація № від 31.08.2014року, з визначенням сум податкового боргу та граничних термінів сплати встановлених для авансових внесків з податку на прибуток, які співпадають з висновками.

Таким чином, податковий орган при визначені кількості днів затримки (порушення граничних термінів сплати) поклав (вказав) на сім уточнюючих податкових декларацій, при цьому в апеляційній скарзі доводить те, що жодної податкової декларації позивач не подавав, вказує про те, що суд першої інстанції поклав в основу висновків неіснуючі факти.

Податковою декларацією з податку на прибуток підприємства № від 31.08.2014року, а саме, рядком 34 визначений авансовий внесок (1/12 нарахований до сплати загальної суми податку на прибуток за звітний (податковий) рік), що підлягатиме сплаті щомісячно у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року складає 530100 грн.(а.с.74, зворотного боку).

Як правильно зазначає в апеляційній скарзі податковий орган, що збігається з даними наведеними у зворотному боці облікової картки платника податків сума узгодженого грошового зобов'язання по авансовим внескам (визначена в декларації з податку на прибуток за 2013 рік) у розмірі 530100 грн., за серпень 2014 року, граничний термін сплати якої настав 30.08.2014 року погашена за рахунок показників з податку на прибуток за 2014 рік поданої 31 серпня 2015 року. Погашення відбулося із затримкою за висновком податкового органу на 365 днів.

Зобов'язання по авансовим внескам за вересень 2014 року у розмірі 530100 грн.. з граничним терміном сплати 30.09.2014 року відбулося із затримкою на 335 днів, шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 2014рік, поданої 31.08.2015 року.

Зобов'язання по авансовим внескам за жовтень 2014 року у розмірі 530100 грн.. з граничним терміном сплати 30.10.2014 року відбулося із затримкою на 305 днів, шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 2014рік, поданої 31.08.2015 року.

Погашення зобов'язань по авансовим внескам за листопад 2014 року у розмірі 530100 грн.. з граничним терміном сплати 30.11.2014 року відбулося із затримкою на 274 дні, шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 2014рік, поданої 31.08.2015 року.

Погашення зобов'язань по авансовим внескам за грудень 2014 року у розмірі 530100 грн.. з граничним терміном сплати 30.12.2014 року відбулося із затримкою на 244 дні, шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 2014рік, поданої 31.08.2015 року.

Погашення зобов'язань по авансовим внескам за січень 2015 року у розмірі 530100 грн.. з граничним терміном сплати 30.01.2015 року відбулося із затримкою на 214 дні, шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 2014рік, поданої 31.08.2015 року.

Погашення зобов'язань по авансовим внескам за лютий 2015 року у розмірі 530100 грн. з граничним терміном сплати 28.02.2014 року відбулося із затримкою на 183 дні, шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 2014рік, поданої 31.08.2015 року.

Всі погашення за позицією податкового органу відбулися за рахунок показників декларації з податку на прибуток за 2014 рік, поданої 31.08.2015 року (а.с.76-77).

Податкове правопорушення за позицією податкового органу полягає у порушені строків сплати грошового зобов'язання. Правовою підставою застосування штрафу позивачем наведені положення пункту 126.1 статті 126 ПК України, відповідно до якої, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашення суми податкового боргу.

При цьому за позицією податкового органу ПК України не містить винятку для застосування штрафу за статтею 126 цього ж кодексу від того, як сплачує платник податків свої податкові зобов'язання (податковий борг) - добровільно чи на підставі судового рішення, грошовими коштами, що підтверджується платіжними дорученнями або зменшення абсолютного значення суми податкового боргу відбувається за рахунок подання податкової декларації / уточнюючого розрахунку.

Колегія суддів зазначає, що положення пункту 126.1 статті 126 ПК України визначають у якості підстави, застосування штрафу порушення строків погашення податкового боргу. Об'єктом застосування штрафу є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 є сумою узгодженого грошового зобов'язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк. Відсутність погашеної у межах спірних відносин суми унеможливлює застосування штрафу.

Посилання заявника апеляційної скарги на погашення податкового боргу в розумінні пункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України, під яким слід розуміти зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом, є неприйнятним оскільки «погашення податкового боргу» не є тотожнім з поняттям «погашенню суми податкового боргу», відсутність суми як основної ознаки, об'єкту погашення виключає кореспонденцію цієї норми із положеннями пункту 126.1 статті 126 ПК України, доводить хибність висновку заявника апеляційної скарги про тотожність цих понять.

Відсутність складу правопорушення, а саме відсутність факту погашення податкового боргу доводить безпідставність застосування штрафу.

Крім того, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, який набрав чинності з 15 вересня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до приписів статті 1, абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1669-VII, розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р і від 2 грудня 2015 року № 1275-р, позивач здійснює господарську діяльність в м. Сєвєродонецьк, яке віднесено до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Відповідно до статті 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачу 2 жовтня 2014 року видано сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 749 Торгово-промисловою палатою України, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 01 липня 2014 року для ПАТ «Луганськгаз» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. (а.с. 40).

Отже, наявність у позивача сертифікату Торгово-промислової палати України є підставою для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання податкових зобов'язань, зокрема від застосування штрафних санкцій з боку податкових органів на час проведення АТО.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 11, ст. 24, ст. 184, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі № 812/1520/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі № 812/1520/15 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 9 серпня 2016 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 9 серпня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

С.В. Жаботинська