Справа № 802/219/15-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2016 р. м.Київ К/800/34858/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Васильченко Н.В.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області звернулося з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія», в якому просило стягнути заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат проведених на виплату та доставку пенсій, які призначені відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 5222,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не відшкодовано фактичні витрати на виплату і доставку пенсії, у зв'язку з чим виникла заборгованість за січень 2015 року, яка добровільно не сплачена, у зв'язку з чим просив стягнути заборгованість з відповідача.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не повинен відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за січень 2015 року в сумі 5222,65 грн., призначених відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в 2015 році відповідач був платником єдиного податку четвертої групи (фіксованого сільськогосподарського податку).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області; постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року скасовано; ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено повністю; стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» на користь Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області заборгованість по відшкодуванню Пенсійному фонду України фактичних витрат проведених на виплату та доставку пенсій, які призначені відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 5222,65 грн.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд зазначив, що чинним законодавством не передбачено виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, для платників єдиного податку і відповідно з 01 січня 2015 року у вказаної категорії платників виникає обов'язок відшкодування витрат по пільговим пенсіям, а тому відповідач, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівникам якого призначено пенсію на пільгових умовах, зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пенсій.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року, залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року.

У касаційній скарзі та додаткових поясненнях відповідач зазначає про відсутність обов'язку зі сплати спірних витрат на доставку та виплату пенсії, а також про те, що в силу вимог п.2 Прикінцевих положень Закону України від 12 листопада 2015 року №802-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнення об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування» його заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2015 року у сумі 5222,65 грн. підлягає списанню. В підтвердження чого ним отримано від позивача повідомлення від 23 лютого 2016 року про списання заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області повідомило СТОВ «Росія» про списання заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 01 січня 2015 року до 01 січня 2016 року.

Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області як платник страхових внесків до Пенсійного фонду.

Згідно довідки Могилів-Подільської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, станом на 2015 рік Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія» знаходиться на обліку в Могилів-Подільській об'єднаній ДПІ як платник єдиного податку четвертої групи.

Станом на 28 січня 2015 року відповідач має заборгованість по відшкодуванню Управлінню Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області фактичних витрат проведених на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 5222,65 грн., яка утворилася в результаті непогашення Пенсійному фонду України витрат проведених на виплату та доставку пільгових пенсій за січень місяць 2015 року по громадянам, які отримують пенсію відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вказана заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідачем самостійно не погашено, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно абз.4 п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених п.1 та п.2 ст.1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У абз.2 п.1 ст.4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону у разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого, Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Зазначеним Законом сільськогосподарські товаровиробники віднесені до четвертої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (єдиний податок).

Цим же Законом №71-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», однак ці зміни не торкнулись абз.4 п.1 ст.2 Закону, яким, зокрема, передбачалось, що платники фіксованого сільськогосподарського податку не сплачують фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.4 ст.291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно п.292-1.2 ст.292-1 ПК України базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ цього Кодексу.

Відповідно до 295.9.1 ст.295 ПК платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені норми та в порівнянні з нормами до внесення змін (ст.301, 304, 304.1, 306 ПК України до внесення змін Законом №71-VІІ) 4 група платників єдиного податку по суті є платниками фіксованого сільгоспподатку, тобто змінилась назва податку, а не суб'єкт правовідносин.

На підставі викладеного слідує, що у випадку якщо відповідач з січня 2015 року є платником єдиного податку четвертої групи, то він не повинен відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається із довідки Могилів-Подільської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, Сільськогосподарське ТОВ «Росія» знаходиться на обліку в Могилів-Подільській ОДПІ, як платник єдиного податку четвертої групи на 2015 рік.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не повинен відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за січень 2015 року в сумі 5222,65 грн., призначених відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в 2015 році відповідач є платником єдиного податку четвертої групи (фіксованого сільськогосподарського податку).

З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції прийняв вірне рішення про відмову в позові з підстав його необґрунтованості.

Висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову щодо стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» на користь Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області заборгованість з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень 2015 року у сумі 5222,65 грн. є помилковими.

У відповідності із ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року скасувати, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді