Справа № 805/1591/16-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 р. Справа №805/1591/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Кочетові В.К.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (за договором),

представника відповідача 1 - Лубкіної О.В. (за довіреністю),

представника відповідача 2 - Довбиш В.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 1), Ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу від 19.04.2016 року №24о/с л/к в частині звільнення за п. 63 «з» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.02.2016 року по день винесення постанови у справі, зобов'язання звільнити за п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУМВС України в Донецькій області від 19.04.2016 року №24о/с л/к в частині звільнення за п. 63 «з» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити його на посаді помічника дільничного інспектора Билбасівського відділення міліції Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району);

- стягнути зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.02.2016 року по день винесення постанови у справі;

- зобов'язати ГУМВС України в Донецькій області звільнити позивача за п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (віком);

- стягнути зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області вихідну допомогу у розмірі 28614,03 грн.;

- стягнути зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області компенсацію за невикористану відпустку.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що у серпні 2014 року його звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію звання. Проте, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року накази про звільнення позивача скасовані та поновлено останнього на попередній посаді. На підставі вказаного судового рішення наказом від 19.04.2016 року №24о/с лк позивача поновлено в органах внутрішніх справ на попередній посаді з 13.08.2014 року. Також, даним наказом позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 63 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Позивач вважає, що його звільнення було проведено з порушенням вимог ст. 19 Конституції України, оскільки він є учасником бойових дій та має переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників. Крім того, позивач зазначає, що 16.03.2016 року він звернувся до відповідача з заявою, в якій просив виконати рішення суду щодо його поновлення та звільнити з органів внутрішніх справ за п. 63 «а» Положення. Також, зазначає, що при звільненні йому не було виплачено всіх належних сум (вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку). Таким чином, позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем 1 до суду надано заперечення проти позову, які вмотивовані наступним. Відповідач вказує на те, що всі штати Головного управління МВС України в Донецькій області та підпорядкованих йому органів та підрозділів скасовано наказом МВС України №1388 від 06.11.2015 року. Також, вважає, що про своє звільнення позивач був повідомлений в силу Закону України «Про національну поліцію». Відповідач зазначає, що при зверненні позивача 16.03.2016 року з заявою стосовно його звільнення з органів внутрішніх справ за віком ГУМВС України в Донецькій області було позбавлено можливості провести вказані дії з приводу ліквідації станом на 06.11.2015 року всіх штатів органів внутрішніх справ. Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, надали пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді помічника дільничного інспектора міліції Билбасівського селищного відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказів №805 від 29.07.2014 року та №1535 о/с від 12.08.2014 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ через здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу.

Проте, при оскарженні зазначених наказів в судовому порядку постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року по справі №808/7301/14 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1535 о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України.

Зобов'язано Слов'янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 року по 01.02.2016 року.

16.03.2016 року позивач звернувся до начальника Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області із заявою, в якій просив виконати рішення суд шляхом видання наказу про його поновлення на службі. Також, в даній заяві позивач просив після поновлення звільнити його з органів внутрішніх справ за п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком - при досягненні віку, встановленого п. 5 цього Положення).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 19.04.2016 року №24 о/с лк старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді помічника дільничного інспектора міліції Билбасівського селищного відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 13 серпня 2014 року на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року по справі №808/7301/14 (ДО/808/697/14).

Також, зазначеним наказом відповідача 1 згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ вирішено вважати звільненим у запас Збройних Сил з 06 листопада 2015 року за п. 63 «з» (через скорочення штатів) старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 - помічника дільничного інспектора міліції Билбасівського селищного відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Листом Головного управління МВС України в Донецькій області від 20.04.2016 року за №С-218/12/02-2016 позивача повідомлено про його поновлення на посаді з 13.08.2014 року до 06.11.2015 року та звільнення з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року. Також, зазначеним листом позивача повідомлено про необхідність прибуття до ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу для проведення повного розрахунку.

Не погоджуючись з даним наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку оскаржуваному наказу, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114) Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,.

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 р. № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби".

Відповідно до ст.1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України (далі - поліція)- це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Разом з тим, приписами п.9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно п.10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до пп. "з" п.64 Положення №114 Особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п.9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI. Водночас, ті працівники, які відмовились від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Також, суд зазначає, що позивач вважається попередженим про звільнення через скорочення штатів в силу закону, тобто з дня опублікування Закону №580-VІІІ.

Водночас, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 р. №730 ліквідовано як юридичні особи територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Згідно даних з ЄДРПОУ ГУМВС в Донецькій області перебуває в стані припинення.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно з частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами.

Суд зазначає, що ліквідація підприємства, установи, організації є одним з видів змін в організації виробництва. Ліквідація логічно пов'язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях. Отже, при повній ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що він має переважне право на залишення на службі через наявність статусу учасника бойових дій, адже позивач зазначає, що не має наміру подальшого проходження служби та просить звільнити його з органів внутрішніх справ за віком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ГУМВС в Донецькій області при прийнятті оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУМВС України в Донецькій області від 19.04.2016 року №24о/с л/к в частині звільнення ОСОБА_1 за п. 63 «з» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги позивача про поновлення його на посаді помічника дільничного інспектора Билбасівського відділення міліції Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) та зобов'язання ГУМВС України в Донецькій області звільнити позивача за п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (віком) є похідними від позовних вимог стосовно скасування наказу від 19.04.2016 року №24о/с л/к в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні.

Крім того, суд зауважує на те, що вимога ОСОБА_1 щодо поновлення його на посаді помічника дільничного інспектора Билбасівського відділення міліції Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) фактично суперечить його волевиявленню, вираженому у написанні 16.03.2016 року заяви на ім'я начальника ГУ Національної поліції Донецької області (Голові ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області), в якій позивач окрім поновлення в органах внутрішніх просив звільнити його за віком за п. 63 «а» Положення.

Крім того, суд зауважу на те, що відповідно до п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 5 цього Положення.

За пунктом 68 цього Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2016 року позивач звертався до відповідача 1 із заявою щодо його поновлення в органах внутрішніх справ, в якій також просив звільнити його за п. 63 «а» Положення. Втім позивачем до суду не надано доказів звернення з рапортом на ім'я начальника щодо звільнення за п. 63 «а» Положення.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.02.2016 року по день винесення постанови у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивача постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року поновлено на посаді з 13.08.2014 року.

Проте, зазначене судове рішення фактично було виконано лише наказом ГУМВС України в Донецькій області від 19.04.2016 року.

У зв'язку з несвоєчасним винесенням наказу ГУМВС України від 19.04.2016 року в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України, на користь позивача підлягає виплаті грошове забезпечення за період з 02.02.2016 року по 19.04.2016 року.

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Так, з наданої до суду довідки Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 05.08.2016 року за №9647/303/07-2016 вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 2712,64 грн., у липні 2014 року - 3269,74 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 2014 року - 23 дні,

Так, середньоденна заробітна плата складає: 2712,64 грн. (червень 2014 року ) + 3269,74 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року) = 142 грн. 44 коп.

Період вимушеного прогулу позивача з 02 лютого 2016 року по 19.04.2016 року з врахуванням листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», складає 55 робочих днів.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.02.2016 року по 19.04.2016 року (день винесення наказу відповідача про поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ) у розмірі 7834,20грн. (142,44 * 55 днів) (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь вихідної допомоги у розмірі 28614,03 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського

складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зазначена норма кореспондується з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393, відповідно до якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Щодо розміру вихідної допомоги при звільненні суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Середня кількість днів в розрахунковому періоді (червень-липень 2014 року) становить 21 день.

Так, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1, з якої позивачу необхідно здійснити розрахунок вихідної допомоги при звільненні, становить 2991,24 грн. (142,44грн. * 21 день).

Відповідно до наказу ГУМВС України від 07.07.2016 року №33 о/с л/к внесено зміни до наказу від 19.04.2016 року №24 о/с л/к в частині звільнення ОСОБА_1 шляхом визначення вислуги років останнього станом на 06.11.2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги - 21 рік 09 місяців 01 день.

Таким чином, вихідна допомога при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 2991,24 грн. / 2 (50%) * 21 рік (календарна вислуга років) = 31408,02 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись приписами ст. 11 КАС України, за для повного та всебічного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині та стягнути зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь грошову допомогу у розмірі 31408,02 грн. (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення зі Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області компенсації за невикористану відпустку суд зазначає вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення №114) встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось раніше, у відповідності до абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

При цьому, суд зауважує, що розрахунок зазначеної компенсації у відповідності до норм чинного законодавства повинен здійснюватись виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Враховуючи те, що фактично відпрацьованим та таким, що передував звільненню позивача є період серпень 2013 року - липень 2014 року, розрахунок компенсації за невикористану відпустку здійснюватиметься виходячи з виплат ОСОБА_1 в зазначений період.

В матеріалах справи наявний наказ відповідача від 08.08.2016 року, яким ОСОБА_1 встановлено 38 діб невикористаної відпустки за 2015 рік.

Так, з наданої відповідачем 2 довідки від 05.08.2016 року за №9647/303/07-2016 вбачається, що в період серпень 2013 року - липень 2014 року позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 34474,07 грн.

Згідно листів Міністерства соціальної політики від 21.08.2012 р. №9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» та від 04.09.2013р. №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік кількість робочих днів в період серпень 2013 року - липень 2014 року становить 251 день.

Таким чином розмір компенсації за невикористані 38 діб відпустки, що підлягає стягненню на користь позивача, становить (34474,07 грн. / 251 день * 38) = 5219,18 грн. (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2016 року по 19.04.2016 року у розмірі 7834 (сім тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 20 коп. (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 31408 (тридцять одна тисяча чотириста вісім) грн. 02 коп. (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Ліквідаційної комісії Слов'янського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у кількості 38 діб у розмірі 5219 (п'ять тисяч двісті дев'ятнадцять) грн. 18 коп. (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті 09 серпня 2016 року.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.