Справа № 751/7293/16-а
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/7293/16-а
Провадження №2-а/751/248/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року 08 год. 00 хв. в м.Чернігові суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Деркач О. Г. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань в заробітну плату для нарахування пенсії; зобовязання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії з моменту її призначення 13.09.2013 року, призначеної в розмірі 80% суми заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, які враховуються при обчисленні пенсії і з яких сплачені страхові внески відповідно до законодавства, і які вказані у довідці № 60-0005/20319 від 09.03.2016 року та виплачувати в подальшому пенсію в перерахованому розмірі; стягнення з відповідача витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав 20.07.2016 року (а.с.15), подавши у встановлений законом строк заперечення на позов(а.с.17-18).

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ЧОУ ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» з 13.09.2013 року, у розмірі 80% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

14.03.2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням інших виплат, що зазначені в довідці про складові заробітної плати.

01.04.2016 року листом № 153/05 ЧОУ ПФУ відмовило позивачу у перерахунку пенсії (а.с.8).

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, встановлені Законом України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII (у редакції, на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР Про оплату праці встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова №268), яку прийнято на виконання ч. 7 ст. 33 Закону №3723, регулює умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, в тому числі і органів місцевого самоврядування.

З положень підпункту 3) п.2 Постанови №268 вбачається, що у межах затвердженого фонду оплати праці працівникам надається матеріальна допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Згідно статті 35 Закону №3728 щорічна відпустка державним службовцям надається з виплатою допомоги для оздоровлення. Зазначена матеріальна допомога має систематичний характер, оскільки виплачується щорічно, систематично, всім працівникам і є об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду.

Відповідно п.2.3.3 ст.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за №114/8713 (далі - Інструкція №5) , матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" індексація доходів працюючого населення проводиться за основним містом роботи. Згідно зі ст.2 вказаного Закону індексації підлягає оплата праці. Організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 4 ст. 5 вищезазначеного Закону).

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції № 5, яка розроблена відповідно до Закону України „Про оплату праці", до фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Враховуючи зміст наведених норм та те, що джерелом виплати матеріальної допомоги для оздоровлення та індексації заробітної плати є фонд оплати праці, то матеріальна допомога, яка виплачувалася до щорічної відпустки відповідно до Закону №3723, індексація заробітної плати, яка виплачувалася як компенсація втраченої заробітної плати, з сум яких нараховувалися і сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є складовими заробітної плати державного службовця, з якої повинна обчислюватися пенсія.

Таким чином, заперечення відповідача про те, що матеріальна допомога, а також індексація заробітної плати, на яку нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів №3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України (справи №№21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13).

Доводи відповідача про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України „Про державну службу та ряд інших, у звязку з чим з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Закону України „ Про державну службу, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до субєкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені ст.1, 3, ч.2 ст.6, ст.8, ч.2 ст.19, ст.22, 23, ч.1 ст.24, ст.46, ч.1 ст.50 Конституції України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобовязань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституцією України.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено у здійсненні позивачу перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально побутових питань в заробітну плату, з якої було сплачено єдиний внесок на загально обов»язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, а тому позов ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок із включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, та на вирішення соціально побутових питань, з яких сплачені страхові внески підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно частини четвертої ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що позивач звернулася до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії 14.03.2016 року, тому позовні вимоги в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії підлягають задоволенню з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, тобто з 01 березня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно також відмовити, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Будь-яких доказів про порушення прав, свобод або інтересів позивача в подальшому суду не надано, отже позовні вимоги про зобов»язання в подальшому виплачувати пенсію в перерахованому розмірі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7-9, 11, 71, 158 163, 183-2, 186, ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 33, ст. 37 Закону України "Про державну службу", Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні обчислення пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», з включенням до розрахунку заробітної плати відповідних сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Зобовязати Чернігівське об»єднане управління Пенсійного фонду України, починаючи з 01.03.2016 року, здійснити обчислення та виплату пенсії ОСОБА_1, призначеної їй 13.09.2013 року відповідно до Закону України «Про державну службу», в розмірі 80 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на на загально обов»язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, виходячи з усіх складових заробітної плати, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до довідки від 09.03.2016 року № 60-0005/20319, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: О. Г. Деркач