Справа № 2-а-55/11
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Біляївський районний
Справа № 2-а-55
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2011 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Біляївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки та зобов»язання передати у приватну власність даної земельної ділянки іншій особі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправним і скасувати рішення Біляївської міської ради № 1174-38/У від 30 вересня 2010 року про передачу ОСОБА_3»янко ОСОБА_4 0,0470 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Котовського, 5а в м. Біляївка у зв»язку з заявою та обміром земельної ділянки, згідно поданої заяви ОСОБА_3»янко Л.І., про надання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку і зобов»язати Біляївську міську раду Одеської області надати йому у приватну власність спірну частину земельної ділянки площею 0,047 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10 квітня 2007 року йому на праві власності належить житловий будинок по вул. Котовського, 5 в м. Біляївка Одеської області. Даний будинок на присадибній земельній ділянці площею 0,07 га надано йому як переселенцю, переселенський квиток П № 027407 від 01.03.1978 року, згідно акту від 13 березня 1978 року. З березня 1979 року сім»я ОСОБА_3»янко М.Я. незаконно захопила частину закріпленої за її будинком присадибної земельної ділянки розміром 0,03 га, тому він неодноразово став звертатися з заявами про повернення вказаної земельної ділянки до виконкому Біляївської селищної ради, про що 20 березня 1979 року був складений акт. Коли він вирішив приватизувати земельну ділянку у 2009 році, яка за його будинком була закріплена у 1978 році, йому було відмовлено, при цьому йому стало відомо про рішення Біляївської міської ради від 25 квітня 1996 року, яким ОСОБА_3»янко М.Я. була передана частина земельної ділянки розміром 0,06 га по вул. Котовського в м. Біляївка, згідно поданої заяви ОСОБА_3»янко ОСОБА_5 рішення рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 травня 2010 року визнане недійсним і скасоване. Він звернувся до Біляївської міської ради з заявою про передачу йому спірної частини земельної ділянки та тієї, яку він фактично займав, але міська рада повторно передала її у власність ОСОБА_3»янко М.Я., але вже не розміром 0,06 га, а 0,047 га, присвоївши їй адресу - м. Біляївка вул. Котовського, 5а.

Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала і пояснила, що при переселенні у 1978 році позивачу був наданий житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,07 га. У 1979 році сім»я ОСОБА_3»янко захопила частину спірної земельної ділянки, і рішенням міської ради від 30 вересня 2010 року вона була передана у власність ОСОБА_3»янко М.Я., чим порушені права позивача.

Представник Біляївської міської ради у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що на засіданні постійної комісії було вирішено відмовити ОСОБА_2 у наданні земельної ділянки площею 0,07 га, оскільки по земельно-шнуровій книзі за ним числиться 0,03 га, а фактично знаходиться у користуванні 0,053 га. Крім того, вважає, що в акті про переселення площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, дописана, оскільки в оригіналі акту взагалі не зазначена її площа.

Третя особа ОСОБА_3»янко М.Я. і її представник ОСОБА_3»янко Л.І. у судовому засіданні позов не підтримали і пояснили, що ОСОБА_3»янко Л.І. належала земельна ділянка площею 0,12 га по вул. Петровського в м. Біляївка з виходом на вул. Котовського. У 1996 році він вирішив передати частину земельної ділянки площею 0,06 га своїй дружині ОСОБА_3»янко М.Я., вони звернулися до міської ради і рішенням ця земельна ділянка була передана останній. Рішенням суду зазначене рішення визнане незаконним і скасоване. ОСОБА_3»янко М.Я. звернулася до міської ради і їй земельна ділянка площею була передана у приватну власність, але площею 0,047 га, тоді як по земельно-кадастровій книзі за нею числиться 0,06 га. Вважають, що права позивача не порушені.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Котовського, 5 в м. Біляївка Одеської області, згідно свідоцтва про право власності (а.с. 6). ОСОБА_5 будинок був наданий йому як переселенцю згідно акту від 13 березня 1978 року, складеного представниками Біляївської міської ради і радгоспу «Червоний промінь» (а.с. 8).

Обгрунтовуючи позовні вимоги про визнання незаконним і скасування рішення Біляїівської міської ради № 1174-38/У від 30 вересня 2010 року про передачу ОСОБА_3»янко М.Я. 0,0470 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Котовського, 5а в м. Біляївка, позивач і його представники виходять з того, що земельна ділянка площею 0,07 га була надана йому при переселенні у 1978 році, на підставі вищевказаного акта.

Але суд не приймає посилання позивача і його представників на те, що позивачеві була виділена земельна ділянка площею 0,07 га відповідно до вказаного акту, оскільки вони спростовані у судовому засіданні наступним.

З ПП АФ «Промінь»був витребуваний оригінал акту про переселення від 13 березня 1978 року, де розмір земельної ділянки взагалі не зазначений (а.с. 81), крім того, не зазначена вулиця, по якій наданий житловий будинок із земельною ділянкою, а в акті, наданому позивачем, прописом від руки дописана площа земельної ділянки 0,07 га (а.с. 8).

У судовому засіданні була досліджена земельно-шнурова книга 1964 року, де зазначено, що за ОСОБА_2 по вул. Котовського, 5 в м. Біляївка числиться земельна ділянка площею 0,03 га (а.с. 92), по земельно-шнуровій книзі за 1984 рік за ним за цією ж адресою числиться земельна ділянка площею 0,03 га (а.с. 89), по земельно-кадастровій книзі за 1986 рік за ним за цією ж адресою числиться також земельна ділянка площею 0,03 га (а.с. 90-91).

Звертає на себе увагу також і той факт, що по земельно-кадастровій книзі за позивачем числиться земельна ділянка площею 0,03 га, а фактично у користуванні знаходиться 0,053 га, яка була передана йому у приватну власність, про що є запис у земельно-кадастровій книзі (а.с. 90), а тому суд вважає, що права позивача ніяким чином не порушені.

Відмовляючи у задоволенні позову суд також виходить з того, що відповідно до ст. 20 Земельного Кодексу України (в редакції 1970 року) право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Оскільки на час виділення позивачеві земельної ділянки - 1978 рік, право землекористування засвідчувалося тільки записами в земельно-шнурових книгах, суд не приймає до уваги посилання позивача і його представників на акт від 13 березня 1978 року, де від руки прописом дописана площа земельної ділянки, а бере до уваги записи в земельно-шнурових книгах.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об»єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

П. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Повноваження міської ради закріплені у ст. 12 Земельного Кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд не знаходить підстав і для задоволення позовних вимог в частині зобов»язання Біляївської міської ради надати позивачеві у приватну власність спірну частину земельної ділянки площею 0,047 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель.

Керуючись ст. ст.10,11,70, 71, 159-163 КАС України, ст.ст. 152, 158, 212 ЗК України (в редакції 2001 року), ст. 20 ЗК України (в редакції 1970 року), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Біляївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки та зобов»язання передати у приватну власність даної земельної ділянки іншій особі залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_6