Справа № 263/524/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач - Блохін Анатолій Андрійович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року справа №263/524/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 травня 2016 року у справі № 263/524/16-а за позовом ОСОБА_2 до Маріупольського міського центру зайнятості про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача, у якому просив зобов'язати відповідача розглянути вимогу про сплату компенсації по безробіттю у вигляді різниці у відсотках за період з 20.04.2015 по 20.01.2016 згідно ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Позовні вимоги обґрунтовує наступним. З 26.11.2001 року по 03.04.2015 року працював на підприємстві ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» (попередня назва ВАТ «Донецькобленерго»). Звільнений з посади відповідно п.1 ст. 36 КЗпП. З заробітної плати утримано єдиний соціальний внесок та перераховано до бюджету. Період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходу щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Використання указу Президента №405за для несплати ЄСВ підприємством ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» необґрунтовано, оскільки фіскальний орган по великим платникам у м. Києві не був в АТО; ДФС м. Донецьк та бухгалтерія ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» з 01.01.2015 справно працювали в м. Маріуполі. 23.10.2015 року була отримана відповідь про відмову у нарахуванні допомоги по безробіттю в повному обсязі. Вважає рішення відповідача протиправним, оскільки вважає, що відповідно до ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», повинен складати 70 відсотків від його середньої заробітної плати. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 травня 2016 року у справі № 263/524/16-а позов задоволено, внаслідок чого зобов'язано Маріупольський міський центр зайнятості розглянути вимогу ОСОБА_2 про сплату відповідачем компенсації по безробіттю у вигляді різниці у відсотках за період з 20.04.2015 по 20.01.2016 згідно ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови проігнорував положення п. 2 ст. 21 Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533 - ІІІ (далі закон № 1533-ІІІ) не взявши до уваги той факт, що страховий стаж обчислюється виключно за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 03.04.2015 р. був звільнений з ПАТ «ДТЕ Донецькобленерго» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. 16.04.2015 року в Маріупольському міському центрі зайнятості ОСОБА_2 зареєстровано як безробітного. Відповідно довідки Маріупольського МЦЗ №677, ОСОБА_2 за період з 16 квітня 2015 року по 17 січня 2016 року здійснювалась допомога по безробіттю у розмірі 544 грн. на місяць. Задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги довідки ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», а саме довідку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) №74-74/404 від 16.04.2015 ОСОБА_2, за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року нараховувалась заробітна платня, з якої сплачувалися страхові внески до фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Довідку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 24.04.2015 №74-74/610, за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року утримано з заробітної плати ОСОБА_2 ЄСВ. Таким чином, на підставі зазначених довідок, суд першої інстанції дійшов висновку, що страхові внески сплачені ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з жовтня 2014 року по березень 2015 року. Також, суд першої інстанції в оскарженій постанові зазначив, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працював. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, через наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ст. 21 закону № 1533-ІІІ, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок.

Відповідно до п. 2 ст. 22 закону № 1533-III та п. 1 ч. 3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності від 15.06.2015 № 613 (далі Порядок № 613), страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі Державний реєстр).

Згідно п. 1 ст. 22 закону № 1533-ІІІ, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 Порядку № 613, розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу). Отже допомога по безробіттю обчислюються виходячи з даних про страховий стаж безробітного, який виникає в разі сплати страхових внесків. Факт сплати підтверджується даними Державного реєстру. Інформацію про наявність та періоди, за які було сплачено страхові внески, Маріупольський міський центр зайнятості отримує виключно з Державного реєстру. Інші джерела інформації законодавством не передбачені, та не можуть бути використані центром зайнятості.

З огляду на вищезазначені законодавчі норми, довідки з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго, виходячи з яких суд першої інстанції ухвалив оскаржувану постанову, не є джерелом інформації для обчислення страхового стажу, інформація щодо сплати страхових внесків, яка міститься в даних довідках, не підтверджується даними Державного реєстру, та не могла використовуватись відповідачем при обчисленні страхового стажу. Згідно даних Державного реєстру останнім місяцем сплати страхових внесків за Позивача є вересень 2014 (дана інформація відображена в додатку 3 до Персональної картки Позивача), у період з жовтня 2014 по березень 2015 страхові внески за Позивача не сплачувались.

Також слід звернути увагу, що дані Державного реєстру містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, до якої відповідно до п. 2 ст. 23 ЗУ «Про зайнятість населення» включається інформація, що надійшла від його територіальних органів у процесі своєї діяльності, зокрема від громадян, роботодавців, суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та органів державної влади. Тобто дана система містить дані, що надходять з Пенсійного фонду України та Державної податкової (фіскальної) служби, на підставі яких приймаються рішення про призначення, розмір, та строк виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 2 ст. 22 закону № 1533-ІІІ та п. 3 ч. 2 Порядку № 613, застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; Згідно пп. 1 п. 1 Постанови Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю, затвердженої Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 04.12.2015 № 77, мінімальний розмір допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у п. 2 ст. 22 закону № 1533-ІІІ, становить 544,00 грн. Тобто особа, що за даними Державного реєстру за 12 місяців, що передували моменту реєстрації в центрі зайнятості, має страховий стаж менше шести місяців, має право допомогу по безробіттю виключно у розмірі 544,00 грн.

Колегія суддів вважає, що при прийняті наказу від 23.04.2015 № НТ150423 Маріупольський міський центр зайнятості діяв у відповідності до наведених законодавчих норм. Оскільки Позивач за даними Державного реєстру за 12 місяців, що передували реєстрації в центрі зайнятості, має страховий стаж менше шести місяців, йому було призначено допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності відповідальності Позивача за неналежне виконання підприємством своїх обов'язків не стосується спору, та не має законного відображення як фактор впливу на обчислення страхового стажу безробітного. З урахуванням викладених обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковим. На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення. Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 травня 2016 року у справі № 263/524/16-а - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 травня 2016 року у справі № 263/524/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Маріупольського міського центру зайнятості про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок