Справа № 803/1084/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

10 серпня 2016 року м. ЛуцькСправа № 803/1084/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В.І.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі відповідач-2) про визнання дій щодо не посвідчення довіреностей військовослужбовцю Мусі Б.П. та зобов`язання посвідчити вказані довіреності; визнання дій по розгляду звернення ОСОБА_1 від 28 березня 2016 року протиправними та зобов`язання належним чином розглянути звернення.

На підставі заявлених клопотань сторін, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд клопотань у справі здійснений в порядку письмового провадження відповідно до ухвали суду від 10 серпня 2016 року.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій щодо не посвідчення довіреностей військовослужбовцю ОСОБА_2 та зобов`язання посвідчити вказані довіреності слід закрити з таких мотивів та підстав.

Суд зазначає, що справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки в розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав три примірника довіреностей від 25 березня 2016 року на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для посвідчення командиру військової частини НОМЕР_1 (а. с. 6-8).

Письмове звернення позивача від 01 квітня 2016 року, у якому просив повідомити причину не посвідчення довіреностей та надати довіреності з текстом, який відповідає чинному законодавству, розглянуто 09 квітня 2016 року № 763 (а. с. 10-11).

ОСОБА_2 у вказаній відповіді доведено до відома недоліки, що перешкоджають вчиненню нотаріальної дії щодо посвідчення довіреностей, а саме: вказати посаду, яку позивач займає у військовій частині НОМЕР_1 ; особисто прибути до робочого кабінету командира військової частини НОМЕР_1 ; надати для ознайомлення документи, які посвідчують особу громадянина України та особу військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ; у присутності командира підписати бланки довіреностей (а. с. 12-13).

Однак, позивач вважає дії щодо не посвідчення довіреностей військовослужбовцю протиправними та просить суд зобов`язати відповідача-1 посвідчити вказані довіреності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2016 року № 419, посадові, службові особи, які посвідчують заповіти і довіреності, керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України, а також цим порядком.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Посвідчення заповітів і доручень, прирівняних до нотаріальних, може провадитись особами, вказаними у статті 40 цього Закону.

Згідно із пунктом 2 статті 40 Закону України «Про нотаріат», яка кореспондується із частиною третьою статті 245 Цивільного кодексу України, до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ або військово-навчальних закладів.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; в інших випадках, передбачених законом (пункт 1, 2, 3, 7, 9 статті 49 Закону України «Про нотаріат»).

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

З матеріалів справи слідує, що 11 травня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 винесено постанову про відмову у посвідченні довіреностей (а.с. 47-48).

Разом з тим, позивачу роз`яснено, що в порядку статті 3 ЦПК України особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки командир військової частини при вчиненні нотаріальних дій не здійснює владних управлінських функцій, то в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України він не відносяться до суб`єктів владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого може бути оскаржено до адміністративного суду.

За таких обставин спір у цій частині не є публічно-правовим та його не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання дій щодо не посвідчення довіреностей військовослужбовцю Мусі Б.П. та зобов`язання посвідчити вказані довіреності не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині необхідно закрити.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що позовні вимоги до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства і ОСОБА_2 з даним позовом необхідно звернутися до місцевого загального суду.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання дій щодо не посвідчення довіреностей військовослужбовцю Мусі Б.П. та зобов`язання посвідчити вказані довіреності закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І.Смокович