Справа № 219/4859/16-а
Суддя: Радченко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/4859/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Радченко Л.А., розглянувши у відсутності сторін в письмовому провадженні у приміщенні суду в м. Бахмуті справу за позовом ОСОБА_1 до Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області області із адміністративним позовом до Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання здійснити призначення пенсії, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов,язати відповідача здійснити призначення позивачеві пенсії за вислугу років згідно до ст. 86 Закону України « Про прокуратуру» з 29.04.2016 р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з жовтня 1993 року він постійно працює в органах прокуратури України і станом на 19.04.2016р. його вислуга складає 22 роки 6 місяців на посадах слідчого та прокурорів в органах прокуратури Донецької області та Генеральної прокуратури України.

З 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, яким до гарантій незалежності прокурорів віднесене належне пенсійне забезпечення та визначені порядок та умови призначення такої пенсії, тому, позивач набув право на пенсійне забезпечення за вислугою років згідно до ст.86 вказаного Закону та звернувся 29.04.2016 р. до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Проте, рішенням Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.05.2016р. у призначенні йому пенсії відмовлено, посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII визначено у перехідних положеннях, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не підлягають призначенню.

З зазначеним рішенням відповідача позивач незгодний, оскільки Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VII не міг встановлювати чи вносити зміни до ЗУ « Про прокуратуру», який вступив в дію тільки з 15.07.2015 р., і зміни до ст.86 ЗУ « Про прокуратуру» на теперішній час не внесені, положення якої дають право працівникам прокуратури України за наявністю на день звернення з 01.10.2015 р. по 30.09.2016 р. вислугу років не менше 22 років 6 місяців , у т.ч. стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців , на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно уточнених письмових заперечень відповідача проти позову, останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв,язку з безпідставністю, зазначивши, що на підставі поданих 24.04.2016 р. позивачем документів для призначення пенсії за вислугу років відповідачем було проведене розрахунок стажу позивача, відповідно до якого загальний стаж ОСОБА_1 склав 38 років 8 місяців 21 день, у т.ч. в органах прокуратури 22 роки 6 місяців 12 днів. Але відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ЗУ « Про прокуратуру». Тому, з 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах , визначених вказаним законом, не призначаються ( а.с.69-71).

В судове засідання позивач, який належним чином був повідомлений про час розгляду справи, не з,явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також, надав письмові пояснення до позову.

Представник відповідача, також, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді від 08.08.2016р. прийнято рішення про розгляд дійсної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

29.04.2016р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно до ст.86 ЗУ « Про прокуратуру», і що сторонами не заперечується.

Згідно рішення Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 27 про відмову в призначенні пенсії від 04.05.2016 р. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст.86 ЗУ « Про прокуратуру» ( в ред.. Закону України від 02.07.2015 р.) відмовлено , оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 у зв,язку з неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ЗУ « Про прокуратуру».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З листопада 1991 року питання пенсійного забезпечення осіб, які займали прокурорські посади врегульовувалося Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Згідно з пунктом 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, пенсії повинні призначатися на загальних підставах.

14 жовтня 2014 року було прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набув законної сили 15.07.2015 року, та статтею 86 якого врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

Враховуючи те, що Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII вступив в силу пізніше ніж Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а також те, що цей закон є спеціальним законом, який регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури, підстави для застосування відповідачем положень пункту 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» відсутні.

Частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року не менше 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Згідно ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується відповідачем, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років - 29 квітня 2016 року, при цьому позивач має стаж за вислугу років в органах прокуратури 22 роки 6 місяців 12 днів, у тому числі стажу роботи на посадах слідчих і прокурорів 21 рік , і що підтверджується копією трудової книжки, довідкою прокуратури Донецької області від 15.06.2016р. про те, що ОСОБА_1 дійсно працював в органах прокуратури з 19.10.1993 року по 04.06.2010р., довідкою Генеральної прокуратури України від 30.06.2016. про те, що ОСОБА_1 в Генеральній прокураткрі працює з 07.06.2010р. по теперішній час на посаді прокурора відділу ( а.с. 54-61). Зазначене не оспорюється відповідачем.

Згідно протоколу 2262 від 04.05.2016р. та розрахунку стажу, здійсненому відповідачем, загальний стаж ОСОБА_1 станом на 29.04.2016р. складає 38 років 8 місяців 21 день, в т.ч. стаж в органах прокуратури 22 роки 6 місяців 12 днів ( а.с. 72,73).

Таким чином на час звернення до УПФ позивач мав загальний стаж, який давав право на отримання пенсії, згідно з ЗУ «Про прокуратуру», який є достатнім для призначення йому пенсії у відповідності до вимог 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Згідно із частиною 1 статі 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Аналогічні приписи містяться у частині 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Враховуючи вищезазначені норми, а також те, що позивач з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII звернуася 29 квітня 2016 року , суд приходить до висновку, що саме з цього часу і підлягає поновленню порушене право позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Отже, відповідач безпідставно не застосував до відносин між сторонами положення статті 86 нового Закону України «Про прокуратуру», що набрав чинності 15.07.2015р., і на який не може поширюватись дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ.

Виходячи із вищевикладеного, у судовому засіданні встановлено, що позивач працює в органах прокуратури, на час звернення станом на 29 .04. 2016 року має загальний стаж роботи 38 років 8 місяців 21 день, у тому числі 22 роки 6 місяців 12 днів стаж роботи на прокурорських посадах. На час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років і по даний час редакція ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р., який набув чинності 15.07.2015 року, згідно якої передбачені умови та порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури не змінювалися, таким чином, суд вважає, що адміністративний позов підлягає повному задоволенню, а саме необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №27 від 04.05.2016р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов,язати здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме, з 29.04.2016 року.

Відповідно до ст.94 КАС України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.19, 22 Конституції України, ст. ст. 16, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, ст.ст. 6, 8-9, 122, 70-71, 86, 94, 104, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов,язання вчинити певні дії -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №27 від 04.05.2016р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов,язати Артемівське об,єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме, з 29.04.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Артемівського об,єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 08.08.2016 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя Л