Справа № 2а/2470/1911/11
Суддя: Скакун Оксана Петрівна
Дата ухвалення: 2013-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2013 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/1911/11

11 год. 15 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скакун О.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Кривохижі Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Чернівці про скасування податкових повідомлень - рішень

СУТЬ СПОРУ:

15 серпня 2011 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівці про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2011р. № та №.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що прийняті Державною податковою інспекцією у м. Чернівці податкові повідомлення-рішення є незаконними, оскільки відповідачем порушено вимоги податкового законодавства. Позивач зазначає, що документальна виїзна перевірка повинна проводитися за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Однак, перевірку проведено в приміщенні податкового органу. Висновки відповідача про безпідставність віднесення до складу валових витрат витрат по взаємовідносинах позивача із ТОВ Форвард ЛТД є необгрунтованими та такими, що суперечать законодавству України. Оскільки, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

ОСОБА_3 вважає, що Державною податковою інспекцією у м. Чернівці не зазначені документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення, до акту не додані письмові пояснення посадових осіб позивача та не зазначено, що вони відмовились від надання пояснень. Зазначає, що договір, укладений з контрагентом, виконано належним чином, що підтверджується оформленими Актами виконаних робіт. Дані акти оформлені відповідно до вимог чинного законодавства та містять всі необхідні реквізити. Надані послуги та виконані роботи є повністю оплаченими, що підтверджується банківськими виписками. Адміністративно майновий стан ТОВ Форвард ЛТД, умови ведення цим підприємством господарської діяльності та порушення, які ним допускалися, не могли бути відомі позивачу, оскільки підприємство було діючим контрагентом, що мало юридичну дієздатність, правоздатність та було платником ПДВ. Крім того, на думку позивача, ним правомірно сформовано податковий кредит, оскільки наявні податкові накладні та інші первинні документи, які підтверджують факт придбання робіт, послуг. З сайту ДПА України вбачається, що ТОВ Форвард ЛТД було уповноваженою особою для складання податкової накладної. При цьому відповідальність за правильність складання податкової накладної покладається не на покупця, а на продавця товарів.

Позивач також зазначає, що наявність у фізичної особи (представника юридичної особи) мети, зазначеної у ст. 228 ЦКУ, тягне за собою кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зазначив, що податковим органом було правомірно винесено податкові повідомлення-рішення, оскільки позивачем порушено вимоги податкового законодавства. Державною податковою інспекцією у м. Чернівці встановлено, що ОСОБА_3 безпідставно включено до складу валових витрат 9941958,33 грн. вартості експедиційних послуг від ТОВ Форвард ЛТД та безпідставно включено до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 1988391,67 грн. з вартості послуг, оплачених ТОВ Форвард ЛТД. Перевіркою документів, наданих для перевірки позивачем, встановлено відсутність логічної увязки стосовно того, що операції по взаємовідносинах із ТОВ Форвард ЛТД мали реальний товарний характер. Громадянин ОСОБА_4, який значиться в реєстраційних документах та первинних документах як директор ТОВ Форвард ЛТД, у поясненнях заперечує факти наявності його підпису на податкових накладних. Документи не мають юридичної сили і доказовості первинного документа через відсутність в них обовязкового реквізиту - справжнього підпису особи, яка уповноважена діяти від імені ТОВ Форвард ЛТД. На думку відповідача, у ТОВ Форвард ЛТД відсутні адміністративно - господарські можливості на виконання господарських зобовязань по укладеному договору та відсутні фактичні дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобовязань. Це свідчить про відсутність наміру у субєктів господарювання створення правових наслідків. Тобто, така угода має фіктивний характер. Фізичною особою підприємцем порушено ст.228 ЦКУ щодо укладення правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний порядок, а, отже, є нікчемним.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2010 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю Форвард ЛТД було укладено Договір №0111/1 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом, згідно якого надавалися транспортно-експедиційні послуги під час перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні по території України (т.26 а.с. 114-116).

Державною податковою інспекцією у м. Чернівці проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.04.2008 р. по 31.12.2010 р.

За результатами перевірки складено акт від 18 березня 2011 р. № 809/17-120/НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 14-36).

Актом перевірки, зокрема, встановлено порушення:

- ст.128 Господарського Кодексу України та п.п.а) п.19.1 ст.19 ОСОБА_5 України "Про податок з доходів фізичних осіб" - перевіркою встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат в період з 01.04.2008р. по 31.12.2010р., оскільки платник податків невірно визначив суму валових витрат та оподатковуваного (чистого) доходу.

- ч.2, ч.3 ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", невірне визначення суми валових витрат та оподатковуваного (чистого) доходу за період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р., в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 1491 293,76 грн.

- п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 ОСОБА_5 України "Про податок на додану вартість", фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 невірне визначення податку на додану вартість, що підлягає зарахуванню до бюджету, у зв'язку із невірним визначенням податкового кредиту, зазначеного в пп.2.5.2 п. 2.5 розділу 2 даного акту, на загальну суму 1988 391,00 грн., в тому числі за листопад 2010 року в сумі 883308,00 грн., за грудень 2010 року в сумі 1105083,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 13 квітня 2011 р., яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі: 2485487,75 грн. (за основним платежем 1988391 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 497097,75 грн.) та податкове повідомлення рішення № від 13 квітня 2011 р., яким визначено суму грошового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що є субєктом підприємницької діяльності в сумі 1 491 293,76 грн. (т.1 а.с. 12, 13).

Позивач подав скаргу на вищезазначені податкові повідомлення-рішення. Рішенням ДПА у Чернівецькій області №3148/10/25-008 від 12.05.2011р. податкові повідомлення - рішення залишено без змін, в задоволенні скарги позивача було відмовлено. Позивачем було подано повторну скаргу до ДПА України, у задоволенні якої також було відмовлено (т.1 а.с. 38-44).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2013 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року у справі №2а/2470/1911/11 скасовано, справу направлено до Чернівецького окружного адміністративного суду на новий судовий розгляд (т.27 а.с. 121-124).

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2013 року зазначено, що в матеріалах справи наявні та в акті перевірки не заперечується наявність та дослідження при перевірці актів виконаних транспортно-експедиційних послуг, товарно-транспортних накладних, графіків-заявок та документів бухгалтерського обліку. На момент укладення правочину ТОВ «Форвард ЛТД» було легітимним підприємством. Внесення інформації про відсутність за вказаною адресою та анулювання свідоцтва платника ПДВ було здійснено -10.03.2011, а планова перевірка позивача проводилась по 03.03.2011. Отже, за період здійснення перевірки ТОВ «Форвард ЛТД» знаходилось за своїм місцезнаходженням. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладення правочинів між позивачем та його контрагентом. Крім того, відсутні докази порушення позивачем при укладанні/виконанні правочину конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання договору (згідно зі ст. 228 ЦК України), як і не доведено вини позивача та наявності умислу при укладенні угод. ОСОБА_5 України «Про податок на додану вартість» не містять такої підстави для відмови у формуванні податкового кредиту платника податків, як неотримання в ході перевірки відомостей щодо його контрагентів, їх відсутність за юридичною адресою та наявність або відсутність у них технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, встановивши фактичні обставини у справі, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні адміністративної справи суд застосовує нормативно-правові акти, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. «а» п.19.1 ст.19 ОСОБА_5 України "Про податок з доходів фізичних осіб", платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим ОСОБА_5 подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової політики.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з ОСОБА_5 України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначено ОСОБА_5 України «Про податок на додану вартість».

Згідно п.п. 7.4.1. п.7.4. ст.7 ОСОБА_5 України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього ОСОБА_5, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п. 7.4.5. п.7.4. ст.7 ОСОБА_5 України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У відповідності до п.п. 7.2.6. п.7.2. ст. 7 ОСОБА_5 України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Форму податкової накладної та порядок її заповнення затверджено Наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165. Згідно п.18 цього Порядку, всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом досліджено надані позивачем на підтвердження виконання укладеного договору податкові накладні, акти виконаних транспортно-експедиційних послуг (т. 26 а.с. 117-128).

На підставі виписок з банківських рахунків судом встановлено, що ОСОБА_3 проведено платіжні розрахунки з ТОВ Форвард ЛТД за транспортно експедиційні послуги згідно договору (т.25 а.с. 96-108).

Крім того, на підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано суду товарно транспортні накладні, акти здачі - прийняття робіт та послуг по перевезенню та організації транспортно експедиційного обслуговування, податкові накладні, видані позивачем автоперевізникам за організацію транспортно експедиційного обслуговування, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, графіки заявки до договору про надання транспортно експедиційних послуг (т.1 а.с75- 194, т.2 25, т.26 а.с. 1- 28).

Дослідивши копії первинних документів, в тому числі копії податкових накладних, виписаних продавцем послуг ТОВ Форвард ЛТД покупцю послуг ФОП ОСОБА_3, суд доходить висновку про відповідність їх вимогам норм чинного податкового законодавства.

Судом встановлено, що Львівським науково - дослідним інститутом судових експертиз на підставі постанови слідчого СВ ПМ ДПА в Чернівецькій області проведено судово-економічну експертизу по кримінальній справі №Ю-110138. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №2365 від 12 вересня 2011 р. в результаті проведених досліджень, із визначеної в акті перевірки від 18.03.2011 р. №809/17-120/НОМЕР_1 суми донарахування ФОП ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в розмірі 1491293.76 грн. по господарських операціях з придбання транспортно-експедиційних послуг у ТОВ «Форвард ЛТД» експертом:

- документально не підтверджується донарахування ФОП ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 1147443.75 грн;

- не надається можливим документально підтвердити донарахування ФОП ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 343850 грн.

Визначене в акті перевірки від 18.03.2011 р. №809/17-120/НОМЕР_1 донарахування ФОП ОСОБА_3 податку на додану вартість в сумі 1988391 грн. по господарських операціях з придбання транспортно експедиційних послугу ТОВ Форвард ЛТД експертом документально не підтверджується (т. 27 а.с. 21-30).

У звязку з вищевикладеним, обґрунтованими є включення позивачем до складу валових витрат вартості транспортно - експедиційних послуг, наданих ТОВ Форвард ЛТД, а також, включення до податкового кредиту податку на додану вартість з вартості послуг, оплачених ТОВ Форвард ЛТД.

Щодо твердження відповідача про фіктивність та нікчемність угоди, укладеної фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 з ТОВ Форвард ЛТД про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом суд зазначає наступне.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частиною 1 статті 234 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Недійсність фіктивного правочину не встановлена законом, а отже такий правочин не є нікчемним. Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З аналізу матеріалів справи слідує, що зміст договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір позивача ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Факт порушення контрагентом своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди, якщо податковий орган доведе:

що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти;

або що діяльність платника податку, його взаємозалежних або афілійованих осіб спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань.

Дані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Судом звернуто увагу на фотокопію заяви ОСОБА_4, справжність підпису якого засвідчено нотаріусом. В заяві зазначено, що ТОВ «Форвард ЛТД» створене з метою одержання прибутку від підприємницької діяльності прямо і виключно не заборонених законодавством України. Під час його перебування на посаді директора ТОВ «Форвард ЛТД» Товариство здійснювало виключно законну фінансово-господарську діяльність та порушень чинного законодавства не вчиняло. Даною заявою ОСОБА_4 підтверджує виконання обовязків, покладених на нього статутом Товариства та обовязків директора товариства. ОСОБА_6 заявляє, що підписував первинні та звітні документи фінансово-господарської діяльності та укладав договори від імені ТОВ «Форвард ЛТД», як директор Товариства одноособово, без надання права підпису іншим особам (т. 26 а.с. 73).

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Чернівецькій області від 25.11.2011 кримінальну справу, порушену стосовно ОСОБА_3 за частиною 2 статті 212, частиною 2 статті 366 КК України, закрито на підставі пункту 2 статті 6 КПК України за відсутністю в його діях ознак вказаних злочинів (т.26 а.с. 64-68).

Також, суд встановив, що постановою оперуповноваженого ГВПМ ДПІ у м. Херсоні від 08.05.2011р. відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. 205 КК України відносно ОСОБА_4 по факту перереєстрації за винагороду ТОВ фірма «Форвард ЛТД» без мети здійснення фінансово-господарської діяльності , за відсутністю повного складу злочину (т. 26 а.с. 69-71).

Таким чином, на момент розгляду справи обвинувальний вирок, який би зафіксував вину будь-яких осіб у здійсненні фіктивного підприємництва відсутній.

Лише вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, та матеріали кримінальної справи, якими встановлено діяння, що впливають на визначення податкових зобовязань, можуть бути використані податковим органом при наданні оцінки фінансово - господарським операціям платників податків.

Таке правозастосування відповідає практиці Європейського суду з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 ОСОБА_5 України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовуються судами України при розгляді справ як джерело права.

Так, в рішенні від 09.01.2007р. у справі Інтерсплав проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. При цьому Суд не прийняв зауваження Уряду щодо загальної практики відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Відповідачем не доведено безпосереднього залучення позивача до зловживань у сфері оподаткування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують законність та реальність здійснених господарських операцій між ОСОБА_3 та ТОВ «Форвард ЛТД».

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державною податковою інспекцію у м. Чернівці не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Чернівці про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.04.2011р. № та № підлягає задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до п.п. 3 п. 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.

Водночас п. 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, орган Державної казначейської служби України зобовязаний стягнути судові витрати із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - відповідача. В даному випадку стягнення судових витрат необхідно провести шляхом їх безспірного списання із рахунка Державної податкової інспекції у м. Чернівці.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст.2,3,6-12,17,18,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівці від 13.04.2011р. № та №.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3.40 грн.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У судовому засіданні 28 березня 2013р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову складено в повному обсязі 02 квітня 2013 року. Сторони можуть отримати копію постанови безпосередньо в суді 03 квітня 2013 р.

Суддя О.П. Скакун