Справа № 826/8585/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8585/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року № 826/8585/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця",

до відповідача управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації,

про визнати протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2016 суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8585/16, та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 26.07.2016 представник позивача заявлені у позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме, щодо не реєстрації за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 своїх зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по ст. Васильків за цей же період та не надсилання інформації про свої зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Васильківської районної державної адміністрації;

- стягнути з управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" 299 307 грн. 52 коп. витрати, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, що користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, а також 5 867, 61 грн. судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства України щодо пільг, компенсацій та гарантій, відповідачем було протиправно не здійснено заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, а саме: не зареєстровано за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 додаткових зобов'язань за фактично надані позивачем послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по ст. Васильків; не надіслано відповідної інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Васильківської районної державної адміністрації; та не сплачено Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця"витрат на перевезення пасажирів залізницею, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з01.01.2015 по 31.12.2015 у сумі 299 307 грн. 52 коп.

Від відповідача 22.07.2016 до канцелярії суду надійшло письмове заперечення на позовну заяву, в якому управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що сума коштів в розмірі 299 307 грн. 52 коп., яку позивач просить стягнути до відшкодування управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації не приймалась, оскільки не було правових підстав, у зв’язку з наданням неправдивої інформації у списках поданих Київською дирекцією залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця".

Суд, керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України, продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця", згідно діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 01.01.2015 – 31.12.2015 року надавала послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Васильків Київської області.

На підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, залізницею надсилались на адресу відповідача за січень-грудень 2015 року розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми. Проте, відповідачем відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян в повному обсязі не здійснювалось.

При цьому обов'язок відповідача відшкодувати позивачу витрати на перевезення пільгових категорій громадян, як його владна управлінська функція, визначений Законом України “Про Державний бюджет України на 2015рік”, Законом України “Про залізничний транспорт” та Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256.

Пунктами 2, 3, 5-8 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256, передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних та районних бюджетах на зазначені цілі. Згідно п.п. 3, 5-8 вказаного Порядку головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь та інших, самостійних структурних підрозділів місцевих адміністрацій, виконавчих рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Позивач зауважив, що всупереч чинній державній програмі уповноважений державою головний розпорядник коштів ухиляється від виконання відповідної частини своїх зобов'язань, визначених державною програмою, відмовляючи в компенсації залізниці витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Також позивач наголошував на тому, що внаслідок невиконання умов чинного законодавства порушується законне право залізниці як суб'єкта господарювання, внаслідок чого суб'єкт господарювання не отримує гарантовану державою та передбачену законом компенсацію понесених збитків при виконанні державної програми соціального захисту населення.

Окрім того, позивач вказав, що головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, однак, вони у відповідності до чинного законодавства зобов'язані, у разі виникнення додаткових зобов'язань, надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.

На підставі отриманої інформації фінансовий орган вирішує питання про фінансування додаткових зобов’язань, зокрема, шляхом: збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам; перерозподілу обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів.

Згідно розрахунку витрат за перевезення пільгових категорій громадян зі станції Васильків в період з 01.01.2015 року по 31.10.2015 року, залізницею фактично надано послуги на загальну суму 706 186, 52 грн., однак відповідачем відшкодовано лише 406 879, 00 грн.

На підтвердження розміру своїх витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, залізницею на адресу управління надсилались рахунки за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, акти звіряння розрахунків та облікові форми, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 “Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги” управління соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги по Васильківському району з даними в розрахунках втрат на відшкодування збитків, пов'язаним з наданням пільг за формою “ 2-пільга”, які надходять від Київської дирекції залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця". При перевірці даних розрахунків виявлялися розбіжності в кількості громадян, що знаходяться на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги по Васильківському району, тому фінансові зобов'язання реєструвалися згідно фактичної кількості пільговиків, про що повідомлялося листами Київську дирекцію залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця".

Щодо позовної вимоги, визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 “Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, а саме не реєстрації за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року своїх зобов’язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по Васильківському району, суд зазначає наступне.

Сума коштів в розмірі 299 307, 52 грн., яку за позовом просить стягнути Київська дирекція залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" до відшкодування управлінням соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації не приймалось, оскільки не було правових підстав ( у списках, які подані позивачем є недостовірна інформація, а саме: є особи, які померли та особи, які за станом здоров'я не можуть користуватися послугами залізниці на загальну суму 299 307, 52 грн.)

Одночасно управлінням праці та соціального захисту населення зазначено, що станції Мотовилівка, Київ-Волинський за територіальною належністю не відносяться до меж Васильківського району.

В свою чергу управлінням соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації на підтвердження наданих заперечень надано листи які направлялися на адресу позивача із зазначенням пільговиків, які не перебувають на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, котрі виявлені при перевірці розрахунків витрат на відшкодування збитків, пов’язаних з наданням пільг за 01.01.2015-31.12.2015, які були надані Київською дирекцією залізничних перевезень позивача.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позивач на обґрунтування своєї позиції не надав жодного доказу, зокрема матеріалів проведення взаєморозрахунків, не спростував наданих позивачами заперечень, не довів неправомірності дій чи бездіяльності відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки управлінням соціального захисту у межах спірних правовідносин доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та бездіяльності з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94,158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" відмовити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська