Справа № 2а-14802/09/0570
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року справа №2а-14802/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Арабей Т.Г.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача Геращенко ОСОБА_3 С.А. ОСОБА_4 не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуЖовтнева міжрайонна державна податкова інспекція
на постановуДонецького окружного адміністративного суду
від 28 грудня 2009 р.
по адміністративній справі№2а-14802/09/0570 (суддя Шинкарьова І.В. )
за позовомВідкрите акціонерне товариство "Авторадіатор"
до треті особи Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція
провизнання частково недійсними податкові повідомлення-рішення від 28 серпня 2009 року №000118242/0

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2009 року по справі № 2-а-14802/09/0570 задоволені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Авторадіатор" до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання частково недійсним податкове повідомлення-рішення від 28.08.2009р. № /0, в наслідок чого визнано частково недійсним податкове повідомлення-рішення від 28.08.2009р. № /0, в частині нарахування податку на додану вартість в сумі 126740 грн. та штрафних санкцій в сумі 63909,42 грн.

В апеляційній скарзі Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція м. Маріуполя просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що судом прийнято рішення з порушенням вимог ст.182 ЦК України, п.4.9 ст.4 Закону України « Про податок на додану вартість» посилаючись на те, що з моменту опису майна державною виконавчою службою, підприємство мало перевести майно з виробничого фонду у невиробничий та оподаткувати саме як продаж невиробничих фондів,також порушені норми ст..9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», вимог п.п.4.5.1,п.п.4.5.3 п.4.5 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість, посилаючись на те , що зменшення суми податкових зобовязань платника податку дозволяється при повернені раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, порушено п. 5.1, п.п. 5.2.1, п. 5.2,п.п. 5.3.9 п. 5.3, ст. 5, п.п. 11.2.1, п. 11.2 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", порушення п.п. 7.4.1, п. 7.4, п.п. 7.7.1, п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", посилаючись на те, що підприємством до складу валових витрат по рядку 04.1 Декларації про прибуток підприємства за 2008р. включена сума витрат у розмірі 110 851 грн., яка не підтверджена документами, оформленими відповідним чином, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та відповідно не пов'язана з господарською діяльністю ВАТ "Авторадіатор" та неправомірно до складу придаткового кредиту включено суму ПДВ по придбанню ТМЦ у розмірі 22 170 грн. у грудні 2008р.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні просили рішення суду І інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу таку, що задоволенню не підлягає, з наступних обставин.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в період з 06.07.2009 року по 31.07.2009 року Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя було проведено планову виїзну документальну перевірку позивача, з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2007 року по 31 березня 2009 року, термін проведення перевірки продовжувався з 03.08.2009 року по 14.08.2009 року, за результатами якої було складено акт від 18 серпня 2009 року №1969/23-2/00232093 з зазначенням виявлених порушень (а.с.8).

Відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 28 серпня 2009 року № /0 на суму 197658,00 грн. , яке позивач оскаржує частково, в частині нарахування податку на додану вартість 53868,00 грн. за грудень 2007 року, 51902,00 грн. за жовтень 2008 року, та за грудень 2008 року 22170,00 грн.

Як встановлено по справі, 30 березня 2005 року, державним виконавцем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, проведено опис та арешт майна виробничої ділянки позивача по Володарському шосе,1 , яке відповідно до протоколу № 270/4 від 11.08.2006 року було реалізовано на підставі прилюдних торгів. Підприємством дана операція у податковому обліку була відображена як продаж основного засобу , що на думку апелянта є порушенням, оскільки з моменту арешту майна в господарській діяльності це майно не використовувалось, а тому його необхідно було перевести від основних до виробничих фондів та оподатковувати їх за балансовою вартістю.

Оскільки опис майна в межах виконавчого провадження не припиняє його використання боржником як основного засобу у господарській діяльності до часу його відчуження, колегія суддів погоджує рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав обов'язкового переведення основних фондів до невиробничих з огляду на те, що підприємство продовжувало свою господарську діяльність та користувалось виробничим комплексом, до складу якого входило майно, яке було реалізовано тільки в серпні 2006 року, як невідємна частина всього виробничого комплексу.

Суд не приймає посилання апелянта на пункт 4.9. статті 4 закону про ПДВ з огляду на те, що балансова вартість є об'єктом оподаткування з ПДВ у разі прийняття самостійно рішення платником податку про переведення об'єкту групи 1 з виробничого фонду до невиробничого. Тобто, названа норма встановлює обов'язок розрахувати ПДВ з балансової вартості об'єкту у разі його переведення з виробничого фонду до невиробничого, а не обов'язок перевести об'єкт з виробничого фонду до невиробничого.

Колегія суддів, також не погоджується з доводами апелянта про неправомірність коригування позивачем податкових зобовязань та податкового кредиту внаслідок повернення йому нежитлового майна, раніше переданого гр.. ОСОБА_5 в рахунок виконання договірних обовязків за договором іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду від 22.08.2009 р. державна реєстрація права власності ОСОБА_5 Н І. на будівлю літ. К-1 по вул. Артема, 43 скасована, договір дарування ОСОБА_5 будівлі літ. К-1 по вул. Артема, 43 її чоловіку ОСОБА_6 №366 від 01.03.07 р., а також його державну реєстрацію 25.04.07 р. визнано недійсними,що відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України визнає його недійсним з моменту його укладання ,тобто фактичним власником приміщення є ВАТ «Авторадіатор» .

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, однак дане майно до даного часу нікому фактично не переходило, що сторонами не спростовувалось.

З огляду на зазначене, колегія погоджує рішення суду першої інстанції коригування позивачем сум ПДВ, у період коли набрало законної сили судове рішення .

Щодо суми податку за грудень 2008 року - 22 170,00 грн. , судом встановлено , що 08 листопада 2006 року між позивачем та ХК «Автокраз» було укладено договір купівлі - продажу №1149 СИ та позивачем отримано ТМЦ на суму 133 020,61 грн. у тому числі ПДВ 22170,1 грн., оприбуткованого згідно прибуткового ордеру № 426 від 11.12.2008 року .Під час перевірки також була надана податкова накладна № 6872 від 11.12.2008 року, завірена копія акту приймання-передачі від 11.12.2008 року № 73463, оригінал якого також надавався перевіряючим та був предметом дослідження у судовому засіданні.