Справа № 760/3087/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
П о с т а н о в а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції УПП м. Києва Басенюк Катерини Михайлівни, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

В лютого 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія ПСЗ № 096618 від 16.02.2016 року.

Дана постанова, на думку позивача, не відповідає вимогам закону та зазначене в ній не відповідає дійсності.

Позивач вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки насправді він не порушував Правила дорожнього руху, 16.02.2016 року він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по Чоколівському бульвару в місті Києві, проїжджаючи у напрямку Севастопольської площі, був зупинений інспектором патрульної поліції Басенюк К.М., яка повідомила, що ним було порушено вимоги п. 17.1 ПДР, після чого інспектором винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України з накладенням штрафу в розмірі 510 грн.

В даній постанові вказано, що ОСОБА_1 16.02.2016 року о 13 годині 20 хвилин на бульварі Чоколівський, 41 в місті Києві здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України. Однак, позивач наголошував на тому, що даний відрізок проїжджої частини не був позначений дорожнім знаком 5.11, а відповідна дорожня розмітка була відсутня, що підтверджується наданими позивачем фотознімками.

Крім того, у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем даного правопорушення, а оскаржувана постанова базується лише на припущеннях самого інспектора, що в свою чергу є порушенням законних прав та інтересів позивача.

На цій підставі просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог ст.. 74 ЦПК України (а.с. 43, 44, 46, 51-53)

Разом з тим позивач направив до суду заяву про розгляд справи, за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 54)

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено, що 16 лютого 2016 року інспектором патрульної поліції УПП м. Київ роти № 9 батальйону № 2 лейтенантом поліції Басенюк Катериною Михайлівною було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, Серія ПСЗ № 096618, з якої вбачається, що 16 лютого 2016 року о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з.НОМЕР_2 по бульвару Чоколівському, 41 в м. Києві здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КпАП України та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 17)

В свою чергу, відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 17.1 Правил дорожнього руху України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

В свою чергу, Розділом 33 Правил дорожнього руху України, встановлено, що дорожній знак 5.11 - "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів". Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, об'єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, відповідач, мав би перед прийняттям постанови, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді.

Натомість, як зазначалося судом вище, свій обов`язок з`явитися в суд і довести правомірність своїх дій і винесення рішень відповідач не виконав.

Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені в постанові у справі про адміністративне правопорушення. Також в оскаржуваній постанові не відображено, чи здійснювалась відеофіксація.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненнюза порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову, скасування постанови ПСЗ № 096618у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень та закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КупАП, в зв'язку з відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 1, 251, 14-1, 283, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 11, 17, 104, ч.4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції УПП м. Києва Бесенюк Катерини Михайлівни, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПСЗ № 096618від 16.02.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1за ч.3 ст.122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.С. Кицюк