Справа № 448/795/16-а
Суддя: Стецик Я. Є.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/795/16-а
Провадження № 2-а/448/57/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.08.2016року Мостиський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Стецика Я.Є.,

з участю секретаря - Тхір О.Т.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, третя особа - інспектор 1 роти 2 батальйону УПП у м.Львові Ометюх Тарас Андрійович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.07.2016р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою інспектора роти №1 батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП від 14.06.2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказує, що 14.06.2016р. керував автобусом марки «БАЗ А07914», реєстр.НОМЕР_1 та слідував дорогою «Львів-Шегині», здійснюючи рейс за маршрутом «Львів-Мостиська». Приблизно о 12 год. цього ж дня був зупинений працівники поліції у с.Берегове Мостиського району, що на 55 км вищевказаної дороги. Його зупинення працівники поліції мотивували спочатку тим, що рухався без увімкненого світла фар в денну пору доби. На їхнє зауваження відповів, що з 01 травня згідно п.9.8 ПДР України відміняється обов'язкове увімкнення водіями світла фар автомобіля в денну пору доби. Після цього працівники поліції висунули версію про те, що він (позивач) при керуванні автобусом користувався засобами зв'язку, тобто тримав у руці телефон, по якому вів розмову.

Зазначає, що працівники поліції, не зумівши знайти достатніх підстав для притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без увімкненого світла фар в денну пору доби, притягнули його до відповідальності за розмову по телефону під час керування транспортним засобом, чого, як вважає, не було взагалі.

Вказує, що під час керування автобусом жодних розмов по мобільному телефону не вів. Почав вести розмову по телефону з товаришем лише після повної зупинки транспортного засобу і передачі документів працівникам поліції на їхню вимогу. Просив працівників поліції надати докази того, що вів розмову по телефону під час керування автобусом. Таких доказів працівники поліції йому (позивачу) не надали, а навпаки почали стверджувати, що він (позивач) перебуває в стані сп'яніння Був обурений такою поведінкою працівників поліції і тим, що вони понад 30хв. не зуміли скласти відповідного процесуального документу (постанови), а тому висловився в їх адресу нецензурними словами. Після цього працівники поліції застосували до нього кайданки. Пасажири автобуса були також обурені такою поведінкою працівників поліції, адже рейс автобуса був затриманий більш ніж на півгодини. Доводи працівників поліції про те, що керував автобусом в нетверезому стані, не знайшли свого підтвердження під час його (позивача) освідчення в медичній установі. Вважає черговою видумкою працівників поліції і те, що він (позивач) комусь із них наніс удар.

Покликається і на те, що працівники поліції не врахували обставин, за яких його (позивача) було зупинено, позбавили його (позивача) права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тобто такі порушили вимоги чинного законодавства, які регулюють порядок складання і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене просить суд спірну постанову визнати незаконною та скасувати, а справу провадженням закрити.

Вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні.

Представник відповідача та третя особа - інспектор 1 роти 2 батальйону УПП у м.Львові Ометюх Т.А. в судове засідання не з'явилися, а надіслали заперечення проти позову, вказуючи, що при винесені постанови щодо позивача ОСОБА_1 не допустились порушень закону, діяли у відповідності до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі», де вказуються, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стверджують, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, що в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.2.ст.122 КУпАП, а тому просять відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, показання свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими, не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №996760 від 14.06.2016р. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 14.06.2016р. о 12.05 год. користувався засобами зв'язку (вів розмову по телефону) під час керування транспортним засобом - автобусом марки «БАЗ А07914», реєстр.НОМЕР_1, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «д» ПДР України.

Згідно з п.2.9. «д» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу за користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» зазначається, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення не був складений, будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова відповідачем і третьою особою - Ометюхом Т.А. суду не надано, в тому числі записів відео-фіксації з місця оформлення адміністративного порушення, зафіксованих відеотехнікою, розміщеною на форменому одязі працівників патрульної поліції.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Відповідач, а також третя особа - інспектор поліції Ометюх Т.А. не надали суду жодних належних і допустимих доказів правомірності своєї поведінки і винесеної постанови.

Разом з тим, з наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4, пасажирів автобуса, яким керував позивач, пояснень вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом - автобусом марки «БАЗ А07914», реєстр.НОМЕР_1, не користувався жодними засобами зв'язку, в тому числі мобільним телефоном. Однак, у спірній постанові працівник поліції безпідставно зазначив відомості про те, що позивач ОСОБА_1 при керування автобусом розмовляв по мобільному телефону, якого тримав у руці.

Сумніватися і недовіряти наданим у судовому засіданні поясненням позивача і свідків у суду не має підстав, а відповідач не навів жодних доказів на підтвердження правомірності своєї поведінки чи на спростування пояснень позивача.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись. ст.ст.248, 251, 256, 268, 276, 285 КУпАП, ст.ст. 71, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, третя особа - інспектор 1 роти 2 батальйону УПП у м.Львові Ометюха Т.А., про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 996760 від 14.06.2016 року, винесену інспектором 1 роти 2 батальйону УПП у м.Львові Ометюха Т.А., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, - визнати протиправною та скасувати, а справу - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України - протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис Я.Є. Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Я.Є. Стецик