Справа № 804/853/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р. справа № 804/853/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Попович Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибальський карєр» до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу від 28.01.2016 року № 18,-

в с т а н о в и в:

12 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибальський карєр» (далі ТОВ «Рибальський карєр», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 28.01.2016 р. № 18 в частині анулювання дозволу № 3809 від 27.08.2015 р. на застосування праці іноземця.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що наказ відповідача № 18 від 28.01.2016 року, яким анульовано дозвіл на працевлаштування № 3809 від 27.08.2015 року громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца на посаді Генерального директора ТОВ «Рибальський карєр» суперечить вимогам Конституції та чинному законодавству України, оскільки жодна правова норма в Україні не містить заборон на використання праці іноземців за сумісництвом. Позивач також зазначив, що наявність дозволів на застосування праці іноземця громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца на посадах генерального директора ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» та ТОВ ««ХайдельбергЦемент Україна», які, до речі, також видані відповідачем, не може розцінюватися як обставина, що свідчить про застосування праці іноземця на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі, або іншим роботодавцем, оскільки у відповідності до різних дозволів, отриманих різними роботодавцями, праця однієї і тієї ж особи застосовується виключно тими роботодавцями, які отримали ці дозволи, та виключно на умовах, визначених дозволами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив, посилаючись на відсутність можливості видачі двох і більше дозволів на застосування праці одного іноземця декількома роботодавцями. Зазначив, що, оскільки було встановлено факт застосування праці громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца на ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» на підставі раніше отриманого дозволу, на виконання вимог абз. 7 п. 25 Порядку № 437 було анульовано дозвіл на працевлаштування № 3809 від 27.08.2015 р., так як чинним законодавством не передбачена можливість видачі двох чи більше дозволів на застосування праці одного іноземця декількома роботодавцями.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступні обставини.

ТОВ «Рибальський карєр» відповідно до наказу від 27.08.2015 р. отримало дозвіл № 3809 з терміном дії до 26.08.2016 року на працевлаштування громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца на посаді Генерального директора. Вказаний факт підтверджується витягом з наказу Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 27.08.2015 р. № 158.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Рибальський карєр» від 09.09.2015 року № 09/09/15 вирішено прийняти за сумісництвом на посаду генерального директора Доктора ОСОБА_4 Карл-Хайца.

28.01.2016 року відповідачем винесено наказ № 18 «Про видачу, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземця та особам без громадянства», в пункті 3.1 якого зазначено: «Згідно вимог пп. 7 п. 25 (встановлення факту застосування праці іноземця чи особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі, або іншим роботодавцем) анулювати дозвіл № 3809 від 27.08.2015 р., виданий ТОВ «Рибальський карєр» на Др. ОСОБА_4 Карла-Хайнца».

Як встановлено судом в ході розгляду справи, підставою для анулювання дозволу № 3809 від 27.08.2015 р., виданого ТОВ «Рибальський карєр» на Др. ОСОБА_4 Карла-Хайнца», стали наступні обставини.

Дніпропетровським обласним центром зайнятості отримано копію трудового контракту від 22.01.2016 р. на працевлаштування Др. ОСОБА_4 Карла-Хайнца на підставі раніше виданого ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» дозволу, що, на думку відповідача, є порушенням пп. 7 п. 25 Порядку видачі, подовження строку дії та анулювання дозволів на використання праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою КМУ від 27.05.2013 р. № 437 (зі змінами).

Відповідач зазначає, що чинним законодавством України не передбачено видачу двох та більше дозволів на застосування праці одного іноземця декількома роботодавцями, тому, відповідно до пп. 7 п. 25 Порядку № 437, дозвіл анулюється у разі встановлення факту застосування праці іноземця чи особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі, або іншим роботодавцем.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваного рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України «Про зайнятість населення».

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, яких визнано в Україні біженцями, яким надано притулок в Україні, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, яким надано тимчасовий захист, а також ті, що одержали дозвіл на імміграцію в Україну, мають право на зайнятість на підставах і в порядку, встановлених для громадян України.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений строк, приймаються роботодавцями на роботу на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого в порядку, визначеному цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Питання застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні визначені статтею 42 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до частини першої зазначеної статті, підприємства, установи та організації мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на строк до одного року, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства і розмір плати за видачу дозволу, яка зараховується до бюджету Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, визначаються Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 42 Закону України «Про зайнятість населення»).

Процедура видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства визначена Порядком видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2013 р. № 437 (далі Порядок № 437).

Пунктом 2 Порядку № 437 визначено, що територіальні органи Державної служби зайнятості в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) видають за місцезнаходженням підприємства, установи, організації (далі - роботодавець) дозволи на застосування на конкретних посадах праці:

іноземців чи осіб без громадянства - за умови, що в Україні (регіоні) відсутні кваліфіковані працівники, спроможні виконувати відповідний вид роботи;

іноземців чи осіб без громадянства - за умови достатнього обґрунтування доцільності застосування їх праці, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України;

іноземців, які направлені закордонним роботодавцем в Україну для виконання певного обсягу робіт (послуг) на підставі договорів (контрактів), укладених між вітчизняним та іноземним субєктом господарювання - за умови, що чисельність кваліфікованих іноземців, які залучаються в рамках таких договорів (контрактів), не перевищує половини загальної чисельності осіб, що працюватимуть на умовах договорів (контрактів);

іноземців, які відповідно до графіка специфічних зобовязань у секторі послуг Протоколу про вступ України до СОТ (стаття II Генеральної угоди про торгівлю послугами) належать до категорії «внутрішньокорпоративні цесіонарії»;

іноземців чи осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до п.18 Порядку № 437, передбачено, що дозвіл видається на строк, зазначений у трудовому договорі (контракті), але не більш як на один рік. Якщо трудовий договір (контракт) є безстроковим, то дозвіл видається на один рік. Дія такого дозволу може бути продовжена необмежену кількість разів на той самий строк.

Пунктом 25 Порядку № 437 встановлено, що дозвіл анулюється у разі: неподання роботодавцем копії укладеного трудового договору (контракту) з іноземцем чи особою без громадянства; припинення трудового договору (контракту) з іноземцем чи особою без громадянства; встановлення недостовірності даних, що містяться у поданих роботодавцем документах; набрання обвинувальним вироком суду, за яким іноземця чи особу без громадянства засуджено за скоєння злочину, законної сили; наявності рішення про примусове повернення або примусове видворення іноземця чи особи без громадянства, прийнятого відповідно до статей 26 та 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; встановлення факту застосування праці іноземця чи особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі, або іншим роботодавцем; рішення територіального органу або підрозділу ДМС про визнання іноземця або особи без громадянства біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту; невикористання іноземцем чи особою без громадянства права на оскарження рішення територіального органу чи підрозділу ДМС про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або у разі остаточного вирішення питання про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З наведеного вище вбачається, що пунктом 25 Порядку № 437 визначено вичерпний перелік підстав для анулювання дозволу.

Анулювання дозволу позивача відбулося з підстав, визначених пп. 7 п.25 Порядку № 437, а саме - встановлення факту застосування праці іноземця чи особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі, або іншим роботодавцем.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Праця на інших умовах чи іншим роботодавцем розуміється як робота, що не обумовлена виданим дозволом.

В той же час, дане положення не забороняє іноземцям суміщати посади на декількох роботах, у декількох роботодавців, якщо кожного разу останній буде отримувати відповідний дозвіл.

Матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайц прийнятий на роботу до ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за сумісництвом.

ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» у встановленому законом порядку отримало дозвіл на працевлаштування громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца, що не заперечується відповідачем.

Наявність дозволу на застосування праці громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца в ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» не може розцінюватись судом як обставина, яка свідчить про застосування праці іноземця чи особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі, або іншим роботодавцем, оскільки згідно різних дозволів, отриманих різними роботодавцями (ТОВ «Рибальський карєр», ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна»), праця однієї і тієї ж особи (громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карл-Хайца) застосовується виключно тими роботодавцями, які отримали дозвіл, та виключно на умовах, визначених цими дозволами.

Відповідачем не наведено жодної обставини, яка підтверджує факт застосування праці громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карла-Хайца у ТОВ «Рибальський карєр» на інших умовах, ніж ті, що зазначені у дозволі № 3809 від 27.08.2015 р., або застосування його праці на підставі вказаного дозволу іншим роботодавцем, ніж ТОВ «Рибальський карєр», тому анулювання цього дозволу здійснено відповідачем протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства України.

Положеннями Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визнано право іноземців працювати на підприємствах, в установах і організаціях України або займатися іншою трудовою діяльністю на підставах і в порядку, встановлених для громадян України.

Слід зауважити, що чинним законодавством України не передбачено такої підстави для анулювання дозволу на застосування праці іноземців, як встановлення факту праці іноземця в іншому підприємстві на підставі отриманого відповідним підприємством дозволу на застосування праці іноземців в даному підприємстві, оскільки пунктом 25 Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства встановлено вичерпний перелік підстав для анулювання дозволу.

При прийнятті рішення, суд також враховує наявність судових рішень, що набрали законної сили, стосовно спірних взаємовідносин щодо видачі дозволу ТОВ «Рибальський карєр» на застосування праці іноземця громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карла-Хайца. Так, вирішуючи спір про протиправність відмови Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 12.03.2015 року у видачі дозволу на працевлаштування громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карла-Хайца у ТОВ «Рибальський карєр», яку було обґрунтовано наявністю діючого дозволу на працевлаштування вказаної особи в ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна», суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходили з того, що наявність у громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карла-Хайца дозволу на працевлаштування в ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» на посаді генерального директора не може вважатися невідповідністю вимогам Порядку № 437, адже п.п. 6, 7 цього Порядку не передбачено жодних вимог щодо наявності або відсутності у іноземця іншого дозволу на працевлаштування в Україні. Зазначена позиція судів була підтримана Вищим адміністративним судом України, яким 03.12.2015 року відмовлено у задоволенні касаційної скарги Дніпропетровського обласного центру зайнятості (справа К/800/35248/15).

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що наказ відповідача № 18 від 28.01.2016 р. в частині анулювання позивачу дозволу № 3809 від 27.08.2015 р. на застосування праці іноземця громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 Карла-Хайца є протиправним, та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибальський карєр» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 28.01.2016 року № 18 в частині анулювання дозволу на застосування праці іноземця № 3809 від 27.08.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2016 року.

Суддя ОСОБА_5