Справа № 813/910/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року справа № 813/910/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сагайдака Д.М.,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, третя особа- ОСОБА_6 про визнання посвідки недійсною та визнання незаконним перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_6 з 21.09.2010 р., -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, третя особа- гр. ОСОБА_6 Омарович про визнання посвідки недійсною та визнання незаконним перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_6 з 21.09.2010 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що гр. Грузії ОСОБА_6 з метою отримання посвідки на постійне проживання подав фіктивні документи про місце його фактичного проживання на території України. В свою чергу, УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області при перевірці документів наданих гр. Грузії ОСОБА_6 не в повному обсязі первірив законність його перебування на території України, чим грубо порушила п.12,.п.14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 р.№1983. Таким чином посвідка надана гр. Грузії ОСОБА_6 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Представник ГУ ДМС у Львівській області подав заперечення на позов, яке обґрунтовує тим, що позивач не зверталась до ГУ ДМС України у Львівській області з питань перевірки правомірності надання дозволу на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_6. Також зазначив, що позивачем не надано до суду доказів прийняття відповідачем рішень, вчинення дій допущення бездіяльності відносно нього, чим було порушено його права, свободи чи охоронювані законом інтереси.

Представник третьої особи - гр. ОСОБА_6 проти позову заперечив з тих підстав, що позивачем жодним чином не обгрунтовано як вказаний правовий акт індивідуальної дії, видача посвідки гр. ОСОБА_6, стосується безпосередньо її прав чи обов'язків. Скасування чи визнання недійсним оскаржуваних документів чи незаконність перебування на території України не породжує для позивача права на захист, тобто права на звернення із даним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у запереченні на позов.

Представник третьої особи- в судовому засіданні проти позову заперечив повністю.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно копії з Журналу обліку видачі посвідок, гр.. Грузії ОСОБА_6 Омарович документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1, виданою 21.09.2010 р. УГІРФО МВС України у Львівській області.

Згідно посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 гр.Грузії ОСОБА_6 був зареєстрований 01.10.2010 р. за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Згідно п. 18 ст. Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пунктом 2 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків передбачено, що заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Згідно статті 1 ЗУ «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 09.12.2010 р. №1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну міграційну службу, поклавши на цю службу функції з реалізації державної політики з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, а також у справах міграції в межах, визначених законодавством про біженців.

Указом Президента України від 06 квітня 201 1 року № 405/201 1 "Питання Державної міграційної служби України" затверджено Положення про Державну міграційну службу України. Відповідно до вказаного Указу Президента України, ДМС України здійснює у межах компетенції провадження з питань прийняття/припинення громадянства України; оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в'їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзд за її межі; приймає рішення про надання дозволу на імміграцію; здійснює оформлення і видачу громадянам України, які постійно проживають в Україні; документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство; приймає рішення про надання, втрату, позбавлення і скасування статусу біженця інших форм захисту в Україні; здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки, здійснює відповідно до закону заходи щодо запобігання та протидії нелегальній (незаконній) міграції, іншим порушенням міграційного законодавства; здійснює державний контроль за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції, еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; виконує інші функції, покладені чинним законодавством У країни.

Як вбачається із долучених до позовної заяви копій документів, ОСОБА_6 документований посвідкою па проживання серії НОМЕР_1, виданою 21.09.2010 р. УГІРФО ГУ МВС України у Львівській області.

Статтею 12 Закону України "Про імміграцію" визначено підстави скасування дозволу на імміграцію, а саме дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3)дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5)іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Пунктом 21 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.2002 №1983, визначено, що питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих Положень Закону, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну, зокрема іноземці та особи без громадянства, які змушені були залишити місця постійного проживання в Автономній Республіці Абхазія Грузії, прибули в Україну, одержали в установленому порядку тимчасову довідку і прожили в Україні не менш як п'ять років, а також їх повнолітніх дітей, які прибули в Україну разом з ними до досягнення повноліття, і звернулися із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 ч. 1 ст. З КАС України визначено, що позивач (в адміністративній справі) - особа, на захист прав, свобод, та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 104 цього Кодексу до адміністративного суду мас право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Суд зазначає, що визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Як вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_4 по суті оскаржує рішення про надання дозволу на міграцію, видане суб'єктом владних повноважень- УГІРФО МВС України у Львівській області громадянину Грузії ОСОБА_6, а також ставить питання про недійсність посвідки та визнання перебування громадянина Грузії на території України незаконним. При цьому позивач жодним чином не обгрунтувала як вказаний правовий акт індивідуальної дії стосується безпосередньо її прав чи обов'язків. Скасування чи визнання недійсним оскаржуваних документів чи незаконність перебування на території України не породжує для позивача права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Враховуючи, що рішення органу владних повноважень, наявність посвідки та перебування ОСОБА_6 на території України не порушує свобод чи інтересів ОСОБА_4, жодним чином їх не зачіпає та не впливає на них, а відтак немає підстав для задоволення позовних вимог

Керуючись ст.ст., 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 09.08.2016 року.

Суддя Братичак У.В.