Справа № 826/6271/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 серпня 2016 року № 826/6271/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Генеральної прокуратури України
про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим, суперечить статті 5 Закону України «Про звернення громадян» та порушує конституційне право позивача на отримання обґрунтованої відповіді на свою заяву.

В судовому засіданні 26.07.2016 позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що позивачу правомірно на підставі статті 5 Закону України «Про звернення громадян» повернуто його заяву, так як дана заява не містила викладу суті порушеного питання, не містила конкретизованих вимог щодо поновлення конституційних прав позивача, а фактично містила вимогу щодо надання роз'яснення законодавства в частині порядку розгляду звернення Генеральною прокуратурою України.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

04.04.2016 Генеральна прокуратура України отримала заяву ОСОБА_1, в якій останній просив посприяти у наданні відповіді щодо повноважень Генеральної прокуратури України, а саме: повідомити, по-перше, чи має Генеральна прокуратура України повноваження обмежувати (не задовольняти тощо) вимогу громадянина, викладену у його заяві, про його бажання особисто викласти аргументи особі, що перевіряла його заяву чи скаргу, та бажання брати участь у перевірці поданої заяви чи скарги, по-друге, на підставі яких саме нормативних актів (законів тощо) Генеральна прокуратура України має право не задовольняти зазначену вище вимогу громадянина.

Зазначена заява зареєстрована у Генеральній прокуратурі України 04.04.2016 року за №69958-16.

Генеральна прокуратура України листом від 04.04.2016 №19-47512-16-вих надала відповідь ОСОБА_1, повідомивши наступне: «Відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні необхідно викласти суть порушеного питання. Оскільки у листі, надісланому Вами до Генеральної прокуратури України, не вказані питання, які потребують перевірки, лист повертається для оформлення відповідно вимог закону.».

ОСОБА_1, вважаючи отриману відповідь необґрунтованою та протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів реалізуються Законом України «Про звернення громадян». Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В статті 3 Закону України «Про звернення громадян» наведені основні терміни, що вживаються в цьому Законі, а саме: під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Отже, характеризуючи ці види звернень, слід відмітити, що заява, як правило, не пов'язана із порушенням прав та інтересів громадян, які охороняються законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про звернення громадян», звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відтак, з аналізу статті 5 Закону України «Про звернення громадян» вбачається, що звернення громадян повертається заявнику з наданням відповідних роз'яснень тільки якщо таке звернення не містить наступних відомостей: 1) прізвища, ім'я, по батькові, місця проживання громадянина, 2) суті порушеного питання, 3) зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги; 4) підпису заявника і дати підписання.

Як вбачається з матеріалів справи, Генеральна прокуратура України, розглянувши заяву ОСОБА_1, зареєстровану 04.04.2016 року за №69958-16, дійшла висновку, що така заява підлягає поверненню, оскільки не містить питань, які потребують перевірки.

Суд, дослідивши заяву ОСОБА_1, зареєстровану у Генеральній прокуратурі України 04.04.2016 року за №69958-16, встановив, що вона містить обов'язкові реквізити, передбачені статтею 5 Закону України «Про звернення громадян», а саме:

1) прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина - ОСОБА_1, АДРЕСА_1;

2) суть порушеного питання - повноваження Генеральної прокуратури України щодо вимог заявника про бажання особисто викласти аргументи особі, що перевіряла його заяву чи скаргу, та бажання брати участь у перевірці поданої заяви чи скарги;

3) заява - сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав на звернення шляхом повідомлення чи має Генеральна прокуратура України повноваження обмежувати (не задовольняти тощо) вимогу громадянина, викладену у його заяві, про його бажання особисто викласти аргументи особі, що перевіряла його заяву чи скаргу, та бажання брати участь у перевірці поданої заяви чи скарги та на підставі яких саме нормативних актів (законів тощо) Генеральна прокуратура України має право не задовольняти зазначену вище вимогу громадянина;

4) підпис заявника і дата підписання заяви - в заяві наявний підпис із розшифровкою (Прізвище та ініціали особи) та дата підписання: 29.03.2016.

Відтак, суд дійшов висновку, що посилання відповідача у рішенні від 04.04.2016 №19-47512-16-вих на статтю 5 Закону України «Про звернення громадян», як на підставу для повернення заяви позивачу є протиправним.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо визнання рішення Генеральної прокуратури України від 04.04.2016 №19-47512-16-вих протиправним є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

У зв'язку з чим, позовні вимоги щодо визнання рішення Генеральної прокуратури України від 04.04.2016 №19-47512-16-вих необґрунтованим та встановлення, що дане рішення є незаконним не відповідають положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до компетенції Окружного адміністративного суду міста Києва.

Також, враховуючи, що судом було встановлено протиправність повернення Генеральною прокуратурою України заяви позивача від 29.03.2016 (вх. №69958-16 від 04.04.2016), суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Генеральної прокуратури України від 04.04.2016 №19-47512-16-вих.

3. Зобов'язати Генеральну прокуратуру України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2016.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов