Справа № 2-а-329/11
Суддя: Драніков С. М.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Біляївський районний
ПОСТАНОВА

ІМЯМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 р. Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

При секретарі - Шофул І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ОСОБА_1 про скасування рішення та зобов*язання зробити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати його рішення №388/16-ХХІV від 29.04.2004 року, якім проїзд шириною 4 м. вздовж вул. Весела до оселі гр. ОСОБА_2 визнаний земельною ділянкою спільного користування для проходу та проїзду до своїх осель жителів будинку №6 та №8; та зобов*язати відповідача облаштувати транспортний проїзд здовж лугів від ферми до вул. Степовій для проїзду по ньому жителів будинків, розташованих уподовж лугів.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав її позовні вимоги, посилаючись на те, що вказане рішення прийняте незаконно, та порушує право власності позивачки на її земельну ділянку. У зв*язку з наведеним просив позов задовольнити.

Представник відповідача Нерубайської сільської Ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не з*явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що вказане рішення постановлено із дотриманням вимог законодавства, облаштування проїзду на вимогу позивачки неможливе технічно. Крім цього, позивачка неодноразово зверталася до суду із аналогічними вимогами, та усіма судовими рішеннями їй було відмовлено.

Вислухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного:

Згідно з ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2005 року визнане частково недійсним рішення Нерубайської сільради №466/19 від 18.08.2004 року та державний акт на право приватної власності на землю НА №084387 від 26.11.2004 року, ОСОБА_1 зобов*язана не перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні вказаною земельною ділянкою та зняти ворота огорожи від вул. Весела, Нерубайська сільська ОСОБА_1 зобов*язана встановити межові знаки з визначенням границь земельної ділянки спільного користування та дійсних границь суміжних земельних ділянок №№ 6 та 8 по вул. Весела з урахуванням їх фактичного використання; ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_2 та Нерубайської сільської ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Нерубайської сільської ОСОБА_1 №388/16-ХХІV від 29.04.2004 року і усунення порушень права власності, та встановлені такі обставини: сторони проживають в будинках №№6,8 по вул. Веселій в с. Нерубайське Біляївського району, які раніше складали одну садибу. 15.09.1989 р. ОСОБА_2 придбала будинок №8 за вказаною адресою і разом із членами своєї сім*ї стала користуватися земельною ділянкою шириною 4м. для проїзду від вул. Весела до свого подвір*я, відповідно до схеми розташування земельної ділянки. Вказаний порядок користування спірною земельною ділянкою був встановлений попереднім власником з моменту забудови будинку. В 2003 році будинок №6 придбала ОСОБА_1, після чого вказана земельна ділянка знаходилася у спільному користуванні сторін, але у 2004 році між ними стали постійно виникати суперечки щодо її використання. Рішенням Нерубайської сільради №388/16-ХХІV від 29.04.2004 року спірну земельну ділянку шириною 4 м. було визнано земельною ділянкою спільного користування для проходу та проїзду сторін до своїх осель та запропоновано сторонам запирати ворота по вул. Весела на спільний замок. Рішенням Нерубайської сільради №466/19 від 18.08.2004 року, незважаючи на попереднє рішення сільради від 29.04.2004 року, ОСОБА_1 разом із належною їй земельною ділянкою також була помилково передана у власність і земельна ділянка спільного користування шириною 4 м. 26.11.2004 року ОСОБА_1 отримала державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,198 га, в якому земельна ділянка спільного користування зазначена не була. При цьому межі виділеної в натурі земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_2 не погоджувалися, а акт погодження був підписаний замість ОСОБА_2 головою сільради ОСОБА_3 20.05.2005 року ОСОБА_1 закрила на замок в*їздні ворота з вул. Веселої, а потім на площадці біля воріт будинку ОСОБА_2 построїла кам*яну стінку, тим самим фактично позбавивши останню права користування спільною земельною ділянкою для проходу і проїзду автомобілем на вул. Весела. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2005 року залишено в силі апеляційною та касаційною інстанціями, та на цей час є чинним.

Відповідно до ст..ст. 91,103 ЗК України, власники земельних ділянок зобов*язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів і не використовувати земельні ділянки способами, які порушують права власників та землекористувачів сусідніх земельних ділянок.

Згідно із статтями 152,155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки щодо визнання недійсним рішення відповідача №388/16-ХХІV від 29.04.2004 року.

З огляду на наведене, також враховуючи те, що позовна вимога про облаштування проїзду заявлена позивачкою в інтересах жителів будинків, розташованих уподовж лугів, які не уповноважували її на представництво своїх інтересів, суд вважає, що вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,9,10,70,72,159,161,163 КАС України, ст.ст. 83,91,103,106,107,141,149,152,155 ЗК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ОСОБА_1 про скасування рішення та зобов*язання зробити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або з дня отримання її копії.

Головуючий