Справа № 804/864/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 травня 2016 р. Справа № 804/864/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Турлакової Н.В.,

при секретарі Чудновської А.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ткаченко Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з позовними вимогами, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 20.04.2016р. про:

- визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015р. № 485 о/с «По особовому складу» в частині прийняття наказу від 06.11.2015р. № 3735 про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м.Дніпропетровськ, Дніпропетровського та Солонянського районів, підпорядкованого УДАІ згідно з п.3 ст.40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку), з 06.11.2015р., з дати його прийняття;

- поновити ОСОБА_3 на посаді начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м.Дніпропетровськ, Дніпропетровського та Солонянського районів, підпорядкованого управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 06.11.2015р.

Ухвалою суду від 16.02.2016р. відкрито провадження у вказаній адміністративній справі. Позивачем згідно заяв від 20.04.2016р. та від 25.04.2016р. уточнялись та збільшувались позовні вимоги.

В судовому засіданні 30.05.2016р. представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження в адміністративній справі з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

В обґрунтування заявленого клопотання представником відповідача зазначено, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки правовідносини які виникли між сторонами є цивільно-правовими і не належать до публічно-правових, оскільки позивач працював згідно трудового договору та був звільнений в порядку п.3 ст.40 КЗпП України. Вважає що розгляд вказаного позову повинен здійснюватись місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства. На підтвердження вказаного клопотання надав заяви позивача про прийняття (призначення) на посаду від 24.09.2011р., та 13.08.2014р.; - Витяг з наказу по особовому складу від 06.11.2015р. про звільнення позивача; - довідка від 22.04.2016р. № 8/6-952 члена ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечував, та зазначив, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскаржуваний наказ про звільнення позивача винесений начальником Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, а позивач займав посаду начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м.Дніпропетровськ, Дніпропетровського та Солонянського районів, підпорядкованого УДАІ.

Заслухавши пояснення представників сторін з приводу заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба, згідно п.15 ч.1 ст.3 КАС України, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як встановлено згідно матеріалів адміністративної справи, а саме копії трудової книжки позивача Серії НОМЕР_1, оригінал якої оглянутий в судовому засіданні, ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ з 04.03.1997р., з якої звільнений згідно наказу від 22.09.2011р.

19.08.2014р. - призначений на посаду начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м.Дніпропетровськ, Дніпропетровського та Солонянського районів, підпорядкованого управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, з якої звільнений згідно з п.3 ст.40 КЗпП України.

Також як встановлено судом, запис про складання Присяги державного службовця, та присвоєння відповідного рангу державного службовця трудова книжка не містить, а з органів внутрішніх справ позивач був звільнений ще в 2011р.

Згідно Довідки від 22.04.2016р. члена ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до штату центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м. Дніпропетровськ , Дніпропетровського та Солонянського районів ГУМВС України в Дніпропетровській області, затвердженого наказом МВС України від 24.07.2014р. № 730, цивільна посада начальника зазначеного центру не відносилась до категорії «державний службовець».

Таким чином позивач не відноситься до осіб публічної служби, оскільки працював начальником центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Красногвардійського, Ленінського районів м.Дніпропетровськ, Дніпропетровського та Солонянського районів, підпорядкованого управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, присяги державного службовця не складав, рангу державного службовця не мав, записи про вищевикладене в трудовій книжці відсутні, звільнений згідно з п.3 ст.40 КЗпП України, відповідно його позовні вимоги про скасування наказів та поновлення на посаді повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Вказана правова позиція відповідає практиці Вищого адміністративного суду України згідно Аналітичної Довідки від 01.02.2009 «Про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби».

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо ж провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України.

За таких обставин, та беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції (що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постановах по справах № 21-493а14 від 11.11.14р. та від 09.12.14р.), суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 3, 4, 17, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про закриття провадження адміністративній справі, - задовольнити.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів, - закрити.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядок і строки встановлені ст.ст.186, 254 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя Н.В. Турлакова