Справа № 816/319/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/319/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

суддів - Соколенка Ф.Ф., Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідачів 1. Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках 2. Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: про 3.Полтавської обласної державної адміністрації 4.Міністерства соціальної політики України Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

16.03.2016 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 04.07.2016) до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках (далі - відповідач-1, обласна комісія), Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках (далі - відповідач-2, центральна комісія) про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме просить:

- визнати неправомірними дії відповідачів з визначення даних про заробітну плату ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження з 08.06.1986 по 01.09.1986;

- визнати неправомірним рішення Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках щодо ОСОБА_1 про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 07.05.2014 (протокол № 12);

- визнати неправомірним рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 04.12.2014 щодо ОСОБА_1 (протокол № 15);

- визнати неправомірним рішення Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках щодо ОСОБА_1 про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження без врахування премії від 10.09.2015;

- визнати неправомірним рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 26.11.2015 щодо ОСОБА_1 (протокол № 26);

- зобов'язати Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках повторно розглянути справу ОСОБА_1 та видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 році з заробітною платою для розрахунку пенсії не нижчою від фактично одержаної суми у період з 01.06.1986 по 03.09.1986 та врахувати премію, передбачену підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (не більше за 400 крб. на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, після розрахунку додати до суми обчисленого заробітку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2016 у справі за цим адміністративним позовом залучено відповідачів: Полтавську обласну державну адміністрацію (далі - відповідач-3, Полтавська ОДА), Міністерство соціальної політики України (далі - відповідач-4) та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації (далі - Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом 3 групи. Відповідно до архівної довідки, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 08.01.2008 № 40687/1, встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 01.06.1986 по 03.09.1986. Також позивач зазначив, що під час залучення в 1986 році для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС працював слюсарем у Кременчуцькому будівельно-монтажному управлінні № 10 (правонаступник - МДКП "Міськбуд"), яке припинило свою діяльність згідно з рішенням 10 сесії Кременчуцької міської ради від 28.01.1999. ОСОБА_1 зазначив, що після повернення з ліквідації аварії на ЧАЕС бухгалтерія підприємства, на якому працював позивач, неправильно визначала заробітну плату у зв'язку з тим, що нормативно-правові акти щодо оплати робіт осіб-ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС містили гриф "секретно". Тому з метою вирішення питання про перерахунок заробітної плати позивач звернувся із заявою від 20.02.2014 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках при Полтавській обласній державній адміністрації. 07.05.2014 відповідач-1 прийняв рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження та видав довідку позивачу. 25.05.2014 позивач оскаржив рішення відповідача-1 до відповідача-2. 04.12.2014 відповідач-2 підтвердив рішення відповідача-1, зазначивши, що у разі підтвердження виплат одноразової грошової премії необхідно врахувати її. 10.09.2015 відповідач-1 повторно розглянув заяву ОСОБА_1 та прийняв рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС без врахування додаткових виплат. Позивач оскаржив зазначене рішення відповідача-1, проте, Центральна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках підтвердила попереднє рішення від 04.12.2014.

Відповідач-4 надав до суду письмові заперечення, у яких просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, зазначаючи, що згідно з Типовим положенням про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886, питання видачі довідки про заробітну плату належить виключно до компетенції регіональних комісій, а не центральної комісії. Також відповідач-4 звертає увагу на те, що лише нарахована та виплачена премія за період роботи в зоні відчуження, яка підтверджена особовими рахунками, платіжними відомостями та іншими документами, включається в довідку про заробітну плату, тому, враховуючи відсутність підтверджуючих документів про виплату одноразової премії ОСОБА_1, відповідач-2 підтвердив рішення центральної комісії від 04.12.2014.

07.06.2016 від Полтавської обласної державної адміністрації надійшли заперечення, у яких Полтавська ОДА просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач-1 надав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу за його відсутності.

У запереченнях на адміністративний позов Міністерство соціальної політики України просило розглянути адміністративний позову без участі його представника.

Від Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.06.1986 по 03.09.1986 (а.с. 45).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач перебував у трудових відносинах з Кременчуцьким будівельно-монтажним управлінням № 10, працював на посаді слюсаря з 21.09.1982 по 01.04.1988 (а.с. 31 зворотній бік).

Із заяви від 20.02.2014 вбачається, що позивач звернувся до голови Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках ОСОБА_4 із проханням про видачу довідки з донарахованим розміром доплати, визначиним чинним законодавством за роботу в зоні ЧАЕС на підставі первинної довідки МДКП "Міськбуд" від 23.01.1994 про заробітну плату позивача за роботу в зоні ЧАЕС (а.с. 12-13).

Згідно з витягом із протоколу № 12 від 07.05.2014 відповідачем-1 розглянуто вищезазначену заяву позивача та прийнято рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні ЧАЕС ОСОБА_1, а також погоджено проект розрахунку про заробітну плату за період роботи в зоні ЧАЕС, зазначену довідку видано 07.05.2014 № 46/12 (а.с. 17 зворотній бік, 18).

Позивач, не погодившись з інформаціює, включеною в довідку від 07.05.2014 № 46/12, звернувся із заявою до голови Полтавської обласної державної адміністрації щодо направлення документів ОСОБА_1 до відповідача-2 для перегляду рішення відповідача-1 від 07.05.2014 (а.с. 15-16).

Відповідно до витягу з протоколу № 15 засідання Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках від 04.12.2014 відповідач-2 підтвердив рішення регіональної комісії щодо достатності підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ОСОБА_1 з урахуванням: 100 відсоткової тарифної ставки (посадового окладу). Крім того, вказано про те, що позивач має право на отримання заробітку: за 21 день червня та 8 днів липня у ІІІ кратному розмірі; за 2 дні липня і 13 днів липня у ІІ кратному розмірі; за 10 днів липня у І кратному розмірі. Також центральна комісія зазначали, що у разі підтвердження виплати одноразової премії за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР у розпорядження Міненерго СРСР ( не більше 400 крб), врахувати її (а.с.14 зворотній бік).

10.09.2015 відповідачем-1 розглянуто пакет документів позивача та відповідно до витягу з протоколу № 4 прийнято рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження позивачу та погоджено проект розрахунку зазначеної довідки, також видано довідку № 10-13/97/4 від 10.09.2015 про заробітну плату ОСОБА_1 за роботу в зоні ЧАЕС у 1986-1990 роках (а.с.22-23).

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача-1 від 10.09.2015, оскаржив його до центральної комісії.

Згідно з витягом з протоколу № 26 від 26.11.2015 відповідач-2 прийняв рішення щодо підтвердження попереднього рішення центральної комісії від 04.12.2014 (а.с. 21 зворотній бік).

Вищезазначені дії відповідачів стали підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Так, відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 8 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2012 № 886 (далі - Положення № 886), регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

Відповідно до пунктів 12, 13 Положення № 886 у разі незгоди з рішенням регіональної комісії заявник може подати такій комісії заяву із запереченням щодо прийнятого рішення з вимогою передати документи на розгляд центральній комісії. Регіональна комісія у триденний строк подає заяву разом з документами заявника центральній комісії для розгляду та прийняття рішення.

Також Положенням № 886 визначено, що Центральна комісія розглядає звернення регіональної комісії щодо незгоди заявника з її рішенням. Центральна комісія розглядає подані регіональною комісією документи і приймає рішення на черговому засіданні. За наявності підстав для задоволення заяви центральна комісія приймає рішення про видачу довідки про заробітну плату і повідомляє про це протягом трьох робочих днів регіональну комісію. У разі прийняття центральною комісією рішення, яке збігається з рішенням регіональної комісії, подальший розгляд документів щодо видачі довідки про заробітну плату не здійснюється. Копія такого рішення у тижневий строк надсилається заявникові. Після прийняття рішення центральна комісія у тижневий строк повертає документи заявника на зберігання регіональній комісії. Заявник у разі незгоди з прийнятим центральною комісією рішенням має право оскаржити рішення комісії до суду (пункти 14-17 Положення № 886).

Як встановлено колегією суддів, позивач звернувся до обласної комісії при Полтавській обласній державній адміністрації із заявою про надання довідки про заробітну плату, одержану ним за виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.06.1986 по 03.09.1986 з урахуванням нормативно-правових актів, якими визначалась заробітна плата за роботу в зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990, оскільки МДКП "Міськбуд", де працював позивач, припинило свою діяльність згідно з рішенням 10 сесії міської ради ХХІІІ скликання від 28.01.1999 (а.с.176).

У письмових поясненнях, які надійшли до суду 03.06.2016, позивач зазначив, що відповідач-1 листом від 21.03.2014 № Ш-224/10 на звернення заявника ОСОБА_1 від 20.02.2014 щодо видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження вказав про те, що позивач має довідку про заробітну плату, видану МДКП "Міськбуд", отже, комісія не має підстав для розгляду його справи (а.с.124).

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що комісією було прийнято протиправне рішення щодо достатності підстав для видачі довідки ОСОБА_1 про заробітну плату за роботу в зоні ЧАЕС.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідь у листі від 21.03.2014 № Ш-224/10 була надана позивачеві Департаментом праці та соціального захисту населення Полтавської ОДА, а не відповідачем-1 (а.с. 126).

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Положення № 886 до складу регіональної комісії входять спеціалісти з питань праці, правового забезпечення, контролю за призначенням пенсій та інших підрозділів Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, обласних, міських головних управлінь праці та соціального захисту населення, представники органів Пенсійного фонду України, Укрдержархіву і всеукраїнських громадських організацій (за згодою), які мають місцеві осередки в усіх регіонах.

Відповідно до пункту 11 Положення № 886 у разі відсутності підстав для видачі довідки про заробітну плату копія рішення регіональної комісії у тижневий строк надсилається заявникові із зазначенням причин відмови.

Аналізуючи зазначені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що рішення щодо відсутності підстав чи достатності підстав для видачі довідки приймається комісією колегіально, тому лист від 21.03.2014 № Ш-224/10 не може вважатися відмовою у розумінні Положення № 886.

З урахуванням вищенаведеного, у зв'язку з тим, що МДКП "Міськбуд" припинило свою діяльність 28.01.1999, рішення відповідача-1 про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ОСОБА_1 є правомірним.

Отже, вимоги позивача про визнання неправомірними рішень обласної комісії щодо ОСОБА_1 про достатність підстав для видачі довідок про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 07.05.2014 та від 10.09.2015 не підлягають задоволенню.

Водночас, зі змісту довідок від 07.05.2014 № 46/12 та від 10.09.2015 № 10-13/97/4 вбачається, що відповідачем-1 не включено премію за роботу ОСОБА_1 в зоні відчуження у період з 01.06.1986 по 03.09.1986 (а.с. 18, 23).

Так, умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 70 зазначеного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 № 1767-рс і від 11.12.1986 № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 № 168-5, від 10.06.1986 № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 № 530-рс, від 16.12.1986 № 694-рс, від 06.01.1988 № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986, № 58с від 11.06.1986, № 132с від 16.09.1986, № 179с від 25.12.1986, № 8с від 22.01.1988.

Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 відсотків тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Також розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс передбачалася оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964.

На виконання розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс наказом МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 дозволено Міністру внутрішніх справ УРСР здійснювати виплати грошового утримання військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, зайнятих на роботах у І- ІІІ зонах небезпеки такому порядку: ІІІ зона - п'ятикратний розмір, ІІ зона - чотирьохкратний розмір, І зона - трьохкратний розмір у порівнянні з діючими законодавством нормами.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 відсотків.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у редакції, чинній на час перебування позивача у зоні ЧАЕС) дозволено підприємствам, організаціям, установам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі, встановлено максимальний розмір премії - 60 процентів тарифної ставки (оклада) в місяць.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (207с-86-п) (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Таким чином, виплата премії та її максимальний розмір визначений нормативно-правовими актами, отже, працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) таких випадків (позбавлення або зменшення розміру премії) не передбачено.

Відповідачами не надано суду доказів позбавлення чи зменшення розміру премії ОСОБА_1 за час перебування в зоні ЧАЕС.

На підставі вищезазначеного з метою повного захисту прав позивача згідно із частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними та скасувати рішення відповідача-1 від 07.05.2014, зазначене у протоколі №12, та рішення від 10.09.2015, зазначене у протоколі № 4, стосовно ОСОБА_1 в частині погодження проекту розрахунку про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження щодо невизначення та невключення в довідки від 07.05.2014 № 46/12 та від 10.09.2015 № 10-13/97/4 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

Враховуючи вищезазначені висновки суду, рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках щодо ОСОБА_1 від 04.12.2014 (протокол № 15) та від 26.11.2015 (протокол № 26) є також протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 10 Положення № 886 довідка про заробітну плату видається протягом п'яти робочих днів після підписання протоколу засідання регіональної комісії органом, яким вона утворена, завіряється печаткою цього органу і є підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання проведення перерахунку пенсії.

Отже, повноваження щодо видачі довідок про заробітну плату належить виключно регіональним комісіям з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, тобто у даній справі відповідачу-1.

З огляду на наявність підстав для скасування вищезазначених рішень відповідача-1 та відповідача-2, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов'язання Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках та Полтавської обласної державної адміністрації у строк, визначений Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року № 886, повторно розглянути питання щодо визначення ОСОБА_1 даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 році та включеннях їх у довідку, а саме: преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року №207-7.

Також у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що відповідач-1 не запросив позивача на засідання комісії, чим порушив вимоги пункту 9 Положення № 886.

З таким твердженням позивача колегія суддів не погоджується, оскільки пунктом 9 Положення № 886 передбачено, що за результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату. За бажанням заявника його може бути запрошено на засідання регіональної комісії.

Отже, наведеною правовою нормою відповідній комісії надано право запросити заявника, а не покладено обов'язок щодо його виклику.

На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, Полтавської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Департамент праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках від 07 травня 2014 року, зазначене у протоколі № 12, та від 10 вересня 2015 року, зазначене у протоколі № 4, у частині погодження проекту розрахунку про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження стосовно ОСОБА_1 щодо невизначення та невключення в довідки від 07.05.2014 № 46/12 та від 10.09.2015 № 10-13/97/4 преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

Визнати протиправними та скасувати рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках щодо ОСОБА_1 від 04 грудня 2014 року (протокол № 15) та від 26 листопада 2015 року (протокол № 26).

Зобов'язати Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках та Полтавську обласну державну адміністрацію у строк, визначений Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року № 886, повторно розглянути питання щодо визначення ОСОБА_1 даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 році та включеннях їх у довідку, а саме: преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року №207-7.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2016 року.

Головуючий суддя Т.С. Канигіна
суддя суддя Ф.Ф. Соколенко І.Г. Ясиновський