Справа № 809/853/16
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Справа № 809/853/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Микитин Н.М.,

секретаря Мули Х.О.

за участю: представника позивача Крилюка М.В.

представника відповідача Здерко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.06.2016 року ВП №51324115 і постанови про наслідки перевірки виконавчого провадження від 29.06.2016 року ВП №51324115 та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2016 року управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернулось до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.06.2016 року ВП №51324115 та постанови про наслідки перевірки виконавчого провадження від 29.06.2016 року ВП №51324115 та зобов'язання повторно розглянути заяву позивача щодо примусового виконання виконавчого листа і відкрити виконавче провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем безпідставно, в порушення вимог статей 17, 25 Закону України "Про виконавче провадження", відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №809/4350/15 від 10.05.2016 року, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом. Позивач вважає дії державного виконавця неправомірними, а постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) такою, що підлягає скасуванню, оскільки, така не містить передбачених законом обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження. Крім того, така постанова була оскаржена в адміністративному порядку до начальника ВДВС Богородчанського районного управління юстиції та 13.06.2016 року подана скарга на постанову. За результатами розгляду скарги було прийнято постанову від 29.06.2016 року ВП № 51324115 про наслідки перевірки виконавчого провадження, якою безпідставно відмовлено у задоволенні скарги. У зв'язку з наведеним, позивач просив зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про прийняття до виконання вказаних виконавчих листів та відкрити виконавче провадження.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові. Додатково суду пояснила, що по аналогічних справах щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби приймали до провадження виконавчі документи із аналогічними зобов'язаннями боржника і закінчували виконавче провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених у письмових запереченнях. З посиланням на положення Закону України "Про виконавче провадження", суду пояснила, що даним законом не передбачено заходи примусового виконання і не визначено порядок і спосіб виконання щодо поданого позивачем виконавчого листа №809/4350/15 від 10.05.2016 року (опечатування приміщень). Також у запереченнях відповідач зазначив, що даний виконавчий лист не містить примусу, тому державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Крім того, на думку відповідача, у листі відсутній перелік зобов'язального характеру, тому такий не підлягає виконанню через органи державної виконавчої служби. З цих підстав просила суд, в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2016 року у справі за №809/4350/15 задоволено позов управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до дочірнього підприємства Солотвинський завод "Промекс" Публічного акціонерного товариства Івано-Франківський завод "Промприлад". Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме: заборонено експлуатацію будівель (споруд, приміщень), що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 71, смт. Солотвин, Богородчанський район, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей та заборонено відповідачу використовувати будівлі (споруди, приміщення), що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 71, смт. Солотвин, Богородчанський район, Івано-Франківська область, за цільовим призначенням, окрім робіт, пов'язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки(а.с.9-11).

На виконання даного судового рішення 10.05.2016 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист за №809/4350/15(а.с.12).

30.05.2016 року позивач звернувся до начальника відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження та подав виконавчий лист № 809/4350/15 від 10.05.2016р. (а.с.13)

03.06.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Здерко М.М. винесено постанову ВП №51324115 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчого листа від 10.05.2016 року за №809/4350/15.

06.06.2016 року управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області отримано вказану постанову, що підтверджується відповідною відміткою на супровідному листі (а.с.20).

У десятиденний термін, а саме 13.06.2016 року, позивачем подана скарга адресована начальнику відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Сурмачевському Ю.Ю. про скасування постанови від 03.06.2016 року (а.с.15-18).

04.07.2016 року, за результатами розгляду вищевказаної скарги, позивачем отримано постанову від 29.06.2016 року про відмову в задоволенні скарги, відповідно до супровідного листа від 30.06.2016 року № 02-34/900 (а.с.21).

Слід зазначити, що частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 даного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1, 2 статті 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина 1 статті 6 Закону).

Згідно частини 1, абзацу 2 частини 2 статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1, пункту 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Такими виконавчими документами серед іншого можуть бути виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина 1).

Відповідно до дослідженої судом оскаржуваної постанови від 03.06.2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції Здерко М.М. відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 10.05.2016 року за №809/4350/15, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом, з підстав визначених пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, зазначено, що рішення на підставі якого видано виконавчий лист не містить примусу, а тому не підлягає виконанню через органи державної виконавчої служби.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 26 даного Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно пояснень представника відповідача, державний виконавець, як інші обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження, визначає відсутність у вказаному виконавчому листі примусу та зобов'язального характеру.

Суд не може погодитись з таким твердженням державного виконавця враховуючи наступне.

Главою 7 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

У відповідності до ч.1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Слід зазначити, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2016 року у справі за №809/4350/15, дочірньому підприємству Солотвинський завод "Промекс" Публічного акціонерного товариства Івано-Франківський завод "Промприлад" заборонено експлуатацію будівель (споруд, приміщень), що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 71, смт. Солотвин, Богородчанський район, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей та заборонено відповідачу використовувати будівлі (споруди, приміщення), що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 71, смт. Солотвин, Богородчанський район, Івано-Франківська область, за цільовим призначенням, окрім робіт, пов'язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Зі змісту вищенаведеної постанови випливає, що жодним іншим чином, як зобов'язати боржника утриматись від вчинення вказаних дій, дане судове рішення не може бути виконано.

А отже, висновки сторони відповідача про відсутність примусу та зобов'язального характеру у рішенні та виконавчому листі є помилковими, оскільки в резолютивній частині рішення чітко зазначено спосіб його виконання шляхом опечатування вхідних дверей, тому державний виконавець може провадити виконання шляхом зобов'язання боржника утриматись від вчинення заборонених судом дій та опечатування приміщення, у відповідності до вимог Глави 7 Закону України "Про виконавче провадження", а відтак, у державного виконавця були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Здерко М.М., в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" безпідставно відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 10.05.2016 року за №809/4350/15, визначеного пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження". Як наслідок, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №51324115 від 03.06.2016 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - до задоволення.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням висновків суду щодо протиправності постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, та як наслідок, її скасування, суд дійшов висновку, що похідні від неї вимоги про скасування постанови про наслідки перевірки виконавчого провадження від 29.06.2016 року ВП №51324115 та щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2016 року № 02-5954/07, також підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження то суд зазначає, що у задоволенні такої необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. З цією метою останніх наділено дискреційними повноваженнями при прийнятті ними управлінського рішення.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо примусового виконання рішень вцілому та відкриття провадження зокрема є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону.

Дана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішеннях "Класс та інші проти Німеччини" від 06 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії" (Заява N 55723/00) від 09 червня 2005 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" (Заява N 33348/96) від 17 грудня 2004 року, "Єрузалем проти Австрії", (Заява N 26958/95) від 27 лютого 2001 року, "Реквеньї проти Угорщини" (Case of Rekvenyi v. Hungary) (Заява N 25390/94) від 20 травня 1999 року, вказано, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави та суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції відкрити виконавче провадження розцінюється Івано-Франківським окружним адміністративним судом саме як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи все вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Івано-Франківський окружний адміністративний суд вважає позов слід задовольнити частково.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Здерко М.М. від 03.06.2016 року ВП №51324115 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчого листа від 10.05.2016 року за №809/4350/15.

Скасувати постанову начальника Богородчанського районного відділу ДВС Головного теиторіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сурмачевського Ю.Ю. від 29.06.2016 року ВП № 51324115 про наслідки перевірки виконавчого провадження.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції повторно розглянути заяву управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області щодо примусового виконання виконавчого листав від 10.05.2016 року за 809/4350/15 про заборону дочірньому підприємству Солотвинський завод "Промекс" Публічного акціонерного товариства Івано-Франківський завод "Промприлад" експлуатації будівель (споруд, приміщень), що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 71, смт. Солотвин, Богородчанський район, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей, а також заборону використовувати будівлі (споруди, приміщення), що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 71, смт. Солотвин, Богородчанський район, Івано-Франківська область, за цільовим призначенням, окрім робіт, пов'язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Микитин Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 12.08.2016 року.