Справа № 826/5515/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ
01 серпня 2016 року 15 год. 08 хв. № 826/5515/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Стеценко А.В., за участю позивача та представника відповідача, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом полковника юстиції ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 01 серпня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов полковника юстиції ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (також далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання позивачу, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні та щорічної основної відпустки за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів;

- скасування п. 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 березня 2016 року №55ДСК, як протиправного (далі - оскаржуваний наказ);

- зобов`язання відповідача надати встановленим порядком позивачу невикористану частину щорічної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 доби та щорічну відпустку за 2015 рік тривалістю 45 діб, та в останній день відпустки виключити зі списків особового складу відповідача, про що видати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині);

- зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення із розрахунку у повному розмірі, який вона отримувала за останньою займаною нею штатною посадою - співробітника відділу напрямків резерву кадрового складу військової частини (за посадою помічника командира військової частини) за період із 12 вересня 2015 року (дата виключення зі списків особового складу згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 березня 2016 року №55ДСК) по дату виключення позивача зі списків особового складу відповідача, якою має бути останній день відпустки (невикористана частина щорічної основної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні та щорічна основна відпустка за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно не надано ОСОБА_1 невикористану частину щорічної основної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні та щорічної основної відпустки за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/5515/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Поряд з цим, через канцелярію до суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнила зміст другої позовної вимоги, а саме про скасування п. 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 березня 2016 року №55ДСК, як протиправного (далі - оскаржуваний наказ).

Вказану заяву про уточнення позовних вимог у справі судом, відповідно до ст. 137 КАС України, прийнято та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Під час переходу до розгляду справи по суті позивач підтримала позов та просила задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Ухвалою суду від 01 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 21 липня 2015 року №69Р, ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу військової частини НОМЕР_1 , призначену за посадою помічника командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнено з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я).

24 липня 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №162 ДСК, відповідно до п. 6 якого "Полковника юстиції ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (колишнього співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу), звільнену наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року №69Р з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 24 липня 2015 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату.

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби за 22 повних календарних роки служби, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (зі змінами).

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок та за 45 календарних днів щорічної основної відпустки за 2015 рік у розмірі 13461 гривні 75 копійок.

Підстава: наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року №69Р, рапорт полковника юстиції ОСОБА_1 від 22 липня 2015 року (вх. №2563/7 від 22 липня 2015 року) з рішенням тимчасово виконуючого обов`язки за невакантною посадою командира військової частини від 22 липня 2015 року.".

Поряд з цим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року в адміністративній справі №826/8791/15 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково - визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 частини невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічної основної відпустки за 2015 рік (45 календарних днів) відповідно до графіку відпусток на 2015 рік, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 частину невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічну основну відпустку за 2015 рік (45 календарних днів), в іншій частині позову відмовлено.

Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року у справі №826/8791/15 скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2015 року надбавки за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо поновлення виплати ОСОБА_1 надбавки за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира військової частини НОМЕР_1 з 01 лютого 2015 року по день виключення зі списків особового складу (08 вересня 2015 року), прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено - визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2015 року надбавки за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира військової частини НОМЕР_1 по день виключення зі списків особового складу (08 вересня 2015 року), зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира військової частини НОМЕР_1 з 01 лютого 2015 року по день виключення зі списків особового складу (08 вересня 2015 року), в решті постанову залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято оскаржуваний наказ, відповідно до п. 9 якого пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 липня 2015 року №162 ДСК викладено в новій редакції:

"6. Полковник юстиції ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (колишній співробітник відділу напрямків Резерву кадрового складу, призначена за посадою помічника командира військової частини НОМЕР_1 ), звільнена наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року №69Р з військової служби у відставку за пунктом '"б" (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 25 липня 2015 року вибуває у щорічну основну відпустку за 2014 рік тривалістю 4 календарних дні без врахування святкових та неробочих днів по 28 липня 2015 року та з 29 липня 2015 року у щорічну основну відпустку за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів по 12 вересня 2015 року.

Після закінчення щорічних основних відпусток з 12 вересня 2015 року виключити полковника юстиції ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату.

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби за 23 повних календарних роки служби, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (зі змінами).

Підстава: наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року №69Р, рапорт полковника юстиції ОСОБА_1 від 22 липня 2015 року (вхідний №2563/7 від 22 липня 2015 року), доповідь заступника командира військової частини НОМЕР_1 , постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження від 10 лютого 2016 року.".

Суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Питання щодо права військовослужбовців на відпустки, порядок їх надання та відкликання з них регулюються, зокрема, ст. 10-1 Закону №2011-XII.

Відповідно до абз.абз. 1-3 ч. 14, абз. 1 ч. 15 ст. 10-1 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

У разі звільнення військовослужбовців зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби. Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останній день відпустки.

Як вбачається зі змісту п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2014 року № 7 "Про судове рішення у адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень протиправним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Водночас, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як випливає зі змісту ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених процесуальних норм випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право.

В контексті наведених приписів КАС України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З системного аналізу наведених приписів чинного адміністративного процесуального законодавства слідує, що задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а отже, в розумінні КАС України, порушення прав повинно передувати їх захисту, оскільки судовий захист передбачає наявність встановленого судом в ході розгляду справи факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

Виходячи з вищезазначених норм, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивач посилається на порушення її прав лише щодо своєчасного надання їй відпустки, водночас інших підстав для їх задоволення не зазначає. Натомість судом не встановлено порушень при винесенні п. 9 оскаржуваного наказу.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, суд звертає увагу, що в межах розгляду адміністративної справи №826/8791/15 Окружним адміністративним судом міста Києва та Київським апеляційним адміністративним судом надано оцінку правомірності ненадання позивачу частини невикористаної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічної основної відпустки за 2015 рік (45 календарних днів) відповідно до графіку відпусток на 2015 рік та згідно із судових рішень зобов`язано відповідача надати ОСОБА_1 відповідні частини таких відпусток.

Крім того, з оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для його прийняття є, зокрема, постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі №826/8791/15.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, а отже підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов полковника юстиції ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв`язку з ухваленням судового рішення на користь суб`єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позову полковника юстиції ОСОБА_1 .

Копії постанови у повному обсязі направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.
Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 08 серпня 2016 року