Справа № 127/5009/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/5009/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

03 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Кирилюка Дениса В'ячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування акту, протоколу та постанови,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2016 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 257-ПП від 19.02.2016 року, Протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2016 року та постанови № 65 по справі про адміністративне правопорушення від 03.03.2016 року, складені головним інспектором відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Шварцем О.М. та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 100 грн.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, присутніх учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 03.11.2015 року головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Сорокою Д.В. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства з будівництва гаража та прибудов на земельній ділянці по АДРЕСА_1 м. Вінниця.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1054-ІІІ перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.11.2015 року, яким встановлено, що громадянин ОСОБА_2 виконав будівельні роботи з будівництва прибудови до гаражу (літньої кухні) по АДРЕСА_1 в м. Вінниці у 1992 році без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність". Даним актом також зафіксовано те, що на території присадибної ділянки є самовільно збудовані будівлі у 1991 році, а саме: гараж та прибудова до житлового будинку (а.с. 6).

На підставі акту перевірки № 1054-ПП від 03 листопада 2015 року винесено припис № 51-27 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким з метою усунення виявлених порушень надано позивачу строк до 05 лютого 2016 року для того, щоб привести об'єкт у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с. 7).

Цього ж дня, 03.11.2015 року, головним інспектором Сорокою Д.В. складено протокол про те, що ОСОБА_2 виконав будівельні роботи з будівництва прибудови до гаражу (літньої кухні) по АДРЕСА_1 в м. Вінниці у 1992 році без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" (а.с. 8).

03.11.2015 року постановою № 379 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 221,00 грн. (а.с. 9-10).

03.11.2015 року ОСОБА_2 оплачено штраф у зазначеному розмірі, що підтверджується копією квитанції (а.с. 11).

В подальшому позивач звернувся до КП "ВМБТІ" та отримав лист № 771 від 25.02.2016 року про те, що прибудова до гаража (літньої кухні) не є самочинним будівництвом відповідно до вимог п. 3.2 діючої Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 (із змінами та доповненнями).

19 лютого 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ у Вінницькій області Шварцом О.М. проведено позапланову перевірку виконання позивачем вимог припису у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами перевірки складено акт № 257-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому зазначено, що перевіркою з виходом на місце 18.02.2016 року встановлено, що громадянин ОСОБА_2 не виконав вимоги припису, а саме: не оформив належним чином документацію на будівництво прибудови до гаражу (літньої кухні), що є порушенням вимоги п.3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с. 12).

19 лютого 2016 року головним інспектором Шварцом О.М. складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 13), а 03 березня 2016 року - постанову № 65 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100, 00 грн. (а.с. 14).

Не погодившись із актом перевірки та протоколом від 19 лютого 2016 року, а також з постановою від 03 березня 2016 року, позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є лише носіями доказової інформації та не містять волевиявлення суб'єкта владних повноважень щодо виявлення фактів правопорушень, з огляду на що не створюють жодних правових наслідків для суб'єкта правопорушення та не змінюють стану його суб'єктивних прав. Обов'язок щодо здачі в експлуатацію об'єктів будівництва існував як на час виконання будівельних робіт та їх закінчення, так і на час проведення перевірки, а наявність самочинно збудованого нерухомого майна за діючим законодавством не звільняє позивача від обов'язку введення цього майна в експлуатацію. З урахуванням наведеного, а також того, що вимоги припису не були виконані позивачем, постанова про накладення штрафу є правомірною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 2 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, державний архітектурно - будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

За результатами проведених перевірок у випадку виявлення порушень у сфері містобудівної діяльності перевіряючими особами може бути складено акт, протокол, припис та постанова, як і було зроблено відповідачем під час здійснення перевірки.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, під рішенням державного чи іншого органу, яке може бути оскаржене до суду, слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який безпосередньо породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, обов'язковою умовою звернення особи до суду, окрім іншого, є дійсне порушення її прав чи охоронюваних інтересів. Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, необдмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків.

На підставі викладеного, суд правильно дійшов висновку, що рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а також якщо такі рішення мають безпосередній вплив на суб'єктивні права особи шляхом позбавлення можливості реалізовувати належне цій особі право або шляхом покладення на особу будь-якого обов'язку.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач просить скасувати акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 257-ПП від 19.02.2016 року, протокол про адміністративне правопорушення від 19.02.2016 року та постанову № 65 по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що зазначені акт перевірки та протокол є лише носіями доказової інформації та не містять волевиявлення суб'єкта владних повноважень щодо виявлення фактів порушень. Акт перевірки та протокол не створюють жодних правових наслідків для позивача та не змінюють стану його суб'єктивних прав.

Таким чином, акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 257-ПП від 19.02.2016 року та протокол про адміністративне правопорушення від 19.02.2016 року не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, які в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України підлягають оскарженню до суду, оскільки не породжує жодних правових наслідків. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, що вірно встановив суд першої інстанції.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 65, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 03 березня 2016 року головним інспектором Шварцом О.М. винесено постанову № 65 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100, 00 грн. (а.с. 14). У постанові зазначено, що громадянин ОСОБА_2 не виконав вимоги припису, а саме не оформив належним чином документацію на будівництво прибудови до гаражу (літньої кухні) по АДРЕСА_1 у м. Вінниці на земельній ділянці, яка не була оформлена належним чином, чим порушив п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Матеріалами справи підтверджується, що у правовстановлюючих документах на спірне приміщення за 1990 рік та за 2011 і 2016 роки зазначена різна площа прибудови до гаражу (літньої кухні) в сторону збільшення. При цьому, позивач не заперечує того факту, що він оптимізував належне йому майно шляхом добудови частини площі до літньої кухні. Проте, він

не надав суду жодної належним чином оформленої проектної документації на таку прибудову та не оформив належним чином документацію на таку прибудову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в листопаді за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил складено акт № 1054-ПП від 03.11.2015 року, яким встановлено зазначені порушення. На підставі цього акту було складено припис № 51-27 від 03.11.2015 року, яким позивача зобов'язано привести об'єкт до вимог чинного законодавства в строк до 05.02.2015 року, а також складено протокол та постанову № 379 по справі про адміністративне правопорушення. Цією постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 221 грн. Вказаний штраф було оплачено позивачем у повному обсязі, що, в свою чергу, свідчить про визнання останнім вчиненого правопорушення.

Вищевикладене дає підстави дійти висновку про самочинне будівництво позивачем прибудови до літньої кухні.

Дослідивши матеріали справи та системно проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що припис № 51-27 від 03.11.2015 року позивачем не виконаний, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу, що правильно встановив суд першої інстанції.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 08 серпня 2016 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.