Справа № 820/836/16
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р. Справа № 820/836/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2016р. по справі № 820/836/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання незаконним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року №629 о/с в частині звільнення ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення Жовтневого ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області з 06.11.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 р. по справі № 820/836/16 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1, не погодилась з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 р. по справі № 820/836/16, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2008 року відповідно до наказу ХНУВС від 31.07.2008 року №405 о/с позивача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ України.

01.12.2012 р. відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківський області від 11.12.2012 р. № 217 о/с позивач була прийнята на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

11.08.2015 року позивач народила дитину та з 03.10.2015 р. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 р. № 629 о/с, відповідно до пункту 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

Позивач не погодився з наказом про звільнення її з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів, звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову з огляду на наступне.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, Конституцією України встановлені гарантії для вагітних жінок і матерів.

Порядок проходження служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про міліцію" (чинним на час звільнення позивача), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (надалі - Положення).

Пунктом 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Так, частиною 3 статті 184 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Пряма заборона на звільнення перелічених працівників протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення. Вони мають суб'єктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства) і питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не може ставитися взагалі. Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обов'язковим працевлаштуванням.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Харківській області № 629 о/с від 06.11.2015р. ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, тобто через скорочення штатів (а.с. 12).

В обґрунтування законності звільнення позивача, суд першої інстанції послався на пункти 9-11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до яких працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання суду першої інстанції, оскільки, враховуючи, що розділ ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" не містять правових норм щодо гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 24 Конституції України, п. 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо неправомірності наказу ГУМВС України в Харківській області 06.11.2015 року №629 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п. 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та наявності підстав для скасування цього наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, враховуючи незаконність наказу про звільнення позивача колегія суддів вважає про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківської області.

Стосовно позовної вимоги про поновлення позивачки на посаді в Національній поліції України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною ч.1 ст.51 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

У відповідності до ч.1 ст.52 Закону України "Про Національну поліцію" з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади (далі - конкурс).

Конкурс проводиться відповідною поліцейською комісією (ч.7 ст.52 Закону України "Про Національну поліцію").

З наведених вище норм вбачається, що Законом України "Про Національну поліцію" передбачено певну процедуру прийняття на службу в органи Національної поліції, що вимагає вчинення певних дій з боку осіб, які приймаються на службу в поліції (як таких, що приймаються на службу вперше, так і для колишніх працівників міліції, які виявили бажання працювати в поліції), а також з боку посадових осіб органів (закладів, установ) поліції.

При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки рішень, дій або бездіяльності за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд позбавлений можливості зобов'язати орган державної влади прийняти позивача на роботу, оскільки прийняттю на службу до Національної поліції передує встановлена законодавством процедура конкурсу та перевірки, яка може бути проведена лише вищезазначеним органом державної влади.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовна вимога про поновлення позивачки на посаді в Національній поліції України, є не обґрунтованою, оскільки доказів прийняття та проходження служби в Національній поліції України позивачкою до суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року №629 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківської області.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАСУ, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача є обґрунтованими, тому рішення суду першої інстанції, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2016р. по справі № 820/836/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головне управління Національної поліції в Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 06.11.2015 року №629 о/с в частині звільнення ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 08.08.2016 р.