Справа № 812/917/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 серпня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/917/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання - Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача - Недавньої Т.А.,

представника відповідача - Немчілової Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по адміністративній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно - тарний комбінат" до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання незаконної відмови, визнання незаконної бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно - тарний комбінат" до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання незаконної відмови, визнання незаконної бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

09.08.2016 через канцелярію суду позивачем надано клопотання про забезпечення позову, шляхом заборони спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби вчиняти дії з арешту та стягнення грошових коштів на рахунок позивача за податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2015 № та за податковою вимогою від 13.05.2016 № 19-17; вчиняти дії щодо продажу майна позивача, яке перебуває у податковій заставі задля погашення суми 4495715,52 грн. за податковим повідомленням - рішенням від 30.09.2015 № та за податковою вимогою від 13.05.2016 № 19-17.

В обгрунтування клопотання представником позивача зазначено, що податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2015 № було встановлене грошове зобов'язання позивача у сумі 4 495 715,52 грн. Позивачем була отримана податкова вимога від 13.05.2016 р. № 19-17 на вказану суму.

У межах строків сплати узгодженого зобов'язання, позивач звернувся з заявою від 04.07.2016 р. № 149 відповідно до ст. 43, п. 87.1. ст. 87 ПКУ про погашення зобов'язання в сумі 4 495 715,52 грн. за рахунок сум переплат з податку на прибуток.

У задоволенні вищеназваної заяви відповідач відмовив листом від 22.07.2016 року № 3462/10/28-05-40; ця відмова згідно нормативно-правового обґрунтування, вказаного у позові, є незаконною, а відтак, оскаржується позивачем.

Згідно п. 95.1. ст. 95 Податкового Кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Позивач розпочав дії, відповідно до ст. 88-89, 95 ПКУ, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25.07.2016 р. №50003252 про податкову заставу майна позивача.

На думку позивача, до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача на зарахування податкового боргу у сумі 4 495715,52 грн. за рахунок переплати з податку на прибуток, адже відповідач, наразі відповідно до ст. 95 Податкового Кодексу України, може здійснити дії щодо стягнення коштів та продажу майна позивача, та навіть розпочав здійснення таких дій.

Погашення податкового боргу у сумі 4 495 715,52 грн. за рахунок стягнутих грошових коштів позивача або продажу майна позивача, фактично унеможливить захист прав позивача шляхом зобов'язання відповідача погасити такий податковий борг за рахунок сум переплат за податком на прибуток без можливості відновити порушені права позивача.

Ознаки протиправності бездіяльності та відмови відповідача щодо погашення податкового боргу у сумі 4 495 715,52 грн. шляхом зарахування за рахунок переплати з податку на прибуток є очевидними з огляду на обов'язковість для відповідача заяви про таке зарахування за приписами ст. 19 Конституції України, ст. 4,14,17,21,43,87 Податкового Кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про забезпечення позову, надав суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що право на вчинення дій, здійснення яких хоче зупинити позивач, шляхом заявленого клопотання, надає податковому органу судове рішення у справі № 812/99/16 та податкова вимога від 13.05.2016 № 19-17, яка була направлена ПАТ «РКТК», відповідно до вимог ст.59 Податкового кодексу України.

Враховуючи вимоги ст. 56 Податкового кодексу України сума податкового боргу у розмірі 4495715,52 грн. є узгодженою. Всі норми Податкового кодексу України, які стосуються стягнення податкового боргу є імперативними, і не можуть не виконуватись СДПІ.

Ні податкова вимога від 13.05.2016 № 19-17 про сплату податкового боргу у розмірі 4495715,52 грн., ні рішення суду у справі № 812/99/16 не є предметом розгляду даної справи. Податкова вимога взагалі не оскаржувалась позивачем.

Предметом розгляду даної справи є визнання незаконною та нечинною відмову СДПІ, наведену у листі від 22.07.2016 № 3462/10/28-05-40, визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

ПАТ «РКТК» же просить заборонити СДПІ вчиняти певні дії, які здійснюються на підставі податкової вимоги від 13.05.2016 № 19-17, що не стосується предмету розгляду даної справи, тому клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволенню не підлягає з підстав його необгрунтованості.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази справи, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частинами 3 та 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно із п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2 судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах:

1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

При цьому, відповідно до п. 17 а.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Прийняття рішення про зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Варто зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову, згідно статей 2, 117 Кодексу адміністративного судочинства України повинен відповідати завданню адміністративного судочинства - забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Щодо підстав забезпечення адміністративного позову шляхом заборони спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби вчиняти дії з арешту та стягнення грошових коштів на рахунок позивача за податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2015 № та за податковою вимогою від 13.05.2016 № 19-17; вчиняти дії щодо продажу майна позивача, яке перебуває у податковій заставі задля погашення суми 4495715,52 грн. за податковим повідомленням - рішенням від 30.09.2015 № та за податковою вимогою від 13.05.2016 № 19-17, суд зазначає наступне.

Предметом розгляду даної справи є питання правомірності відмови спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби у зарахуванні та відображенні сплати позивачем 4495715,52 грн. за податковим повідомленням рішенням від 30.09.2015 № за рахунок надміру сплачених сум із податку на прибуток.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» задоволено повністю.

Визнано нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України від 30.09.2015 № .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України на користь Публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» судові витрати у розмірі 67435,73 грн. (шістдесят сім тисяч чотириста тридцять п'ять гривень 73 копійки).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 у справі № 812/99/16 апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі № 812/99/16 - задоволено.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року- скасовано.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2015 року - відмовлено.

Таким чином, на сьогодні податкове повідомлення - рішення № від 30.09.2015 є чинним.

Позивач у своєму клопотання про забезпечення позову фактично просить суд зупинити дію податкового повідомлення-рішення від 30.09.2015 № та податкової вимоги від 13.05.2016 № 19-17, які не є предметом розгляду даної справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що представник позивача не навів доказів, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Враховуючи, що передбачених законом підстав для забезпечення позову не вбачається, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по адміністративній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно - тарний комбінат" до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання незаконної відмови, визнання незаконної бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Роз'яснити, що відповідно до ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, мають право заявляти клопотання про забезпечення позову протягом розгляду справи.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьої статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 11 серпня 2016 року.

СуддяТ.І. Ковальова