Справа № 2-а-19736/11(6-а/310/22/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2016 рокусправа № 2а-19736/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2016 року

у справі № 2а-19736/11

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області

про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у Бердянський міськрайонний суд Запорізької області з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою заяву задовольнити.

За доводами позивача викладених в апеляційній скарзі, він є літньою людиною, пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, його стан здоров'я постійно погіршується; оскільки перший раз подавав виконавчий лист на виконання у строк, встановлений законом, але його невиконання відбувалося не через його дії, а через не якість закону, не правову визначеність порядку виконання рішень, що стосується держави, тому пропущення строку для подання виконавчого листа до виконання відбулося з поважних причин.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області здійснити нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

За вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем отримано виконавчий лист від 25 лютого 2014 року, який своєчасно пред'явлено до виконання і 01 березня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження №42305659.

19 вересня 2014 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, роз'яснено право звернутися до суду із заявою в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства і у подальшому звернутися з відповідним виконавчим документом безпосередньо до Державної казначейської служби України. Одночасно зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 19 вересня 2015 року та вказаний порядок оскарження постанови.

Як зазначає позивач, у жовтні 2014 року він отримав виконавчий лист з постановою про повернення виконавчого документа, у 2015 році звернувся до Державної казначейської служби України в м. Бердянську та отримав зразок заяви для подання виконавчого документа до установи.

У зв'язку з постійним погіршенням стану здоров'я та самопочуття, до Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області позивач звернувся із заявою та виконавчим листом лише 16 травня 2016 року.

Бердянським управлінням Державної казначейської служби України Запорізької області листом від 19 травня 2016 року №06-08.2/56-36 повернуто без виконання виконавчий лист Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2014 року, як такий, що не підлягає виконанню органом казначейства. Крім того, зауважено, що строк пред'явлення виконавчого листа сплинув 19 вересня 2015 року, з огляду на останню відмітку державного виконавця, у зв'язку з чим, заявник має право звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку.

При зверненні до суду першої інстанції з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, у підтвердження поважності причин пропуску строку, позивач подав копії медичних документів:

- виписного епікризу з історії хвороби про перебування у закладі охорони здоров'я з 08 вересня 2014 року по 09 вересня 2014 року (а.с. 57);

- карток виїзду невідкладної медичної допомоги 13 листопада 2014 року, 02 лютого 2015 року, 23 лютого 2015 року (а.с. 58-61).

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з неповажності причин пропуску строку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлення до виконання виконавчого документа у даній справі може бути протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За законом, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення відповідних дій.

Необґрунтованими є доводи позивача щодо не якості закону та правової невизначеності щодо питання виконання судового рішення у справі.

За змістом статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Отже, порядок виконання судового рішення зобов'язального характеру є чітко визначеним.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 вересня 2014 року не оскаржував, до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання судового рішення не звертався.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З наданих копій медичних документів, вбачається, що у період часу встановленого для повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 19 вересня 2015 року, позивач отримував медичну допомогу 3 дні.

Перебування позивача у закладі охорони здоров'я з 08 вересня 2014 року по 09 вересня 2014 року відбувалося під час виконавчого провадження, та до прийняття постанови про повернення виконавчого документа.

Враховуючи наведене, заявником не доведено наявність поважних причин, які об'єктивно перешкоджали реалізації його права на виконання судового рішення та указані ним обставини не можна вважати такими, що унеможливлювали своєчасне пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 199, 205, 206, 212, 261 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим