Справа № 147/997/16-а
Суддя: Савченко С. М.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/997/16-а
Провадження № 2-а/147/28/16
ПОСТАНОВА

іменем України

09.08.2016 року смт.Тростянець.

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Савченко С.М.,,

секретаря Чудак Г.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2 Амірсултан огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тростянецького районного суду Вінницької області справу №147/997/16-а за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли про примусове видворення з України,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області звернулось до суду із позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли про примусове видворення з України, мотивуючи позов тим, що в ході проведення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, при перевірці виконання рішення про примусове видворення з України у с. Ободівка Тростянецького району по вулиці Соборна, 401, виявлено громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Азейбайджану.

Подальшою перевіркою правомірності перебування останнього на території України та згідно з інформацією, наданою ОСОБА_2 Амірсултан огли встановлено, що відповідач прибув до України 26.04.2014 року через пункт пропуску "Гоптівка" з приватною метою. Після прибуття в Україну, він поселився в будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_4 в с. Ободівка, вул. Соборна, 401, Тростянецького району Вінницької області. На прохання залишити її дім, так як вони розлучені з 07.08.2007 року і вона не бажає з ним підтримувати будь-які звязки, не реагував.

Після прибуття на територію України, а саме з 26.04.2014 року відповідач не звертався до територіальних органів або підрозділів Державної міграційної служби за місцем проживання із заявою про продовження строку перебування на території України, чим порушив законний термін перебування іноземців на території України. 23.10.2014 року та 04.09.2015 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 510 грн. 00 коп. штрафу, по кожній із двох постанов.

10.02.2016 року завідувачем Тростянецького РС УДМС України у Вінницькій області було прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження та зобов'язано останнього покинути територію України у 30-денний термін, однак відповідач до цього часу ухиляється від його виконання. ОСОБА_2 Амірсултан огли законних джерел доходу, власного житла на території України не має, приймаюча сторона в Україні відсутня, зі своєю колишньою дружиною розлучений, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, повязаних з подальшим перебуванням в Україні немає (відсутні). Просить примусово видворити відповідача ОСОБА_2 Амірсултан огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Азейбаржану з України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав із зазначених у позові підстав та просив його зодовольнити. Пояснив, що у відповідача немає законних підстав для проживання в Україні, немає дозволу на працевлаштування та достатнього фінансового забезпечення для подальшого перебування в Україні, з громадянкою України у шлюбі відповідач не перебуває, рішення про примусове повернення в країну походження відповідачем добровільно не виконане, він двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП, посилання відповідача на неможливість виїзду з України через відсутність паспорта не позбавляло його можливості виїхати при наявності бажання це зробити.

Відповідач ОСОБА_2 Амірсултан огли в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що прибув в Україну в 2014 році через пункт пропуску «Гоптівка» на постійне місце проживання, бо в нього двоє дітей і внук і чому він має виїжджати від них. Від громадянства ОСОБА_3 він відмовився. У встановлений законодавством строк не виїхав з України через відсутність паспорта, хоча про рішення про примусове повернення був повідомлений. Він працює неофіційно в людей. Проживає в літній кухні бувшої дружини. До органів ДМС за місцем проживання подавав документи про продовження строку свого перебування на території України і ці документи дають підстави для проживання в Україні, але безрезультатно. Він, приїхавши в Україну, відіслав свій паспорт в ОСОБА_3, бо при вїзді в Україну йому поставили печать «Транзит». Паспорта на руках в нього не було тож він не міг виїхати. Домовлявся з дочкою, що вона надасть йому запрошення та дозвіл на проживання, однак та дозволу не надала. Його ніхто не запрошував приїжджати в Україну і ніхто не обіцяв надати йому житло для проживання.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову.

Свідок ОСОБА_5 завідувач Тростянецького РС УДМС України у Вінницькій області в судовому засіданні пояснила, що відповідач по питанню легалізації проживання не звертався.

Свідок ОСОБА_6 бувша дружина відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідача не запрошувала, він несподівано появився і обманним шляхом зайшов на один день і вона не може його видворити.

Судом встановлено, що співробітниками Тростянецького районного сектору ДМС України у Вінницькій області у взаємодії з Тростянецьким ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області на території с. Ободівка по вулиці Соборна, 401, було виявлено громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, який незаконно перебував на території України.

23.10.2014 року та 04.09.2015 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, а саме, після закінчення періоду перебування ухилився від виїзду з України, чим порушив вимоги п. 2 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та накладено адміністративне стягнення у виді 510 грн. 00 коп. штрафу, по кожній із двох постанов (а.с. 25, 27).

10.02.2016 року завідувачем Тростянецького РС ДМС України у Вінницькій області було прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження та зобов'язано покинути територію України не пізніше 10.03.2016 року.

Про прийняте рішення відповідач був повідомлений 10.02.2016 року та йому було роз'яснено, що у випадку не виїзду з України у вказаний термін він буде видворений за межі України в примусовому порядку. Дана обставина підтверджується розпискою за підписом відповідача від 10.02.2016 року (а.с. 44-45).

Проте відповідач у встановлений термін добровільно з території України не виїхав.

Вказані постанови про накладення адміністративного стягнення і рішення про примусове повернення відповідач, у встановленому чинним законодавством порядку, не оскаржив.

Згідно із ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали на територію України на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період, наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 вказаного Закону встановлює, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародними договором України.

Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002 р. №1565, громадяни держави однієї сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в'їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 року (далі -Порядок), визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами.

У пункті 8 вказаного Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли прибув до України 26.04.2014 року через пункт пропуску "Гоптівка", однак після завершення встановленого терміну перебування на території України до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання із заявою про продовження строку свого перебування на території України не звертався.

Згідно із ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був ознайомлений з рішенням завідувача Тростянецького РС ДМС України у Вінницькій області від 10.02.2016 року, про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, що підтверджується розпискою відповідача від 10.02.2016 року. Разом із тим, як у визначений зазначеним рішенням строк, так і станом на час розгляду цієї справи, воно не виконане відповідачем без поважних причин, що вказує на наявність підстав для його примусового видворення за межі України.

Заперечення відповідача, що перешкодою для виконання вказаного рішення була відсутність у нього паспорта, не позбавляло його можливості звернутися із відповідною заявою в посольство чи до консула ОСОБА_3.

Проте, він не вживав заходів для виїзду тому, що як він пояснив хотів залишатися в Україні і навіть просив, щоб його в один день зареєстрували і зняли з реєстрації

Крім цього, відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов'язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

При розгляді справи встановлено, що відповідач не звертався до територіальних підрозділів УДМС у Вінницькій області з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України.

Раніше відповідач тричі видворявся за межі України із забороною вїзду в Україну (а.с. 33).

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В ході розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем не доведено існування обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", що унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України. Крім того, в судовому засіданні відповідач зазначив, що жодної небезпеки для його життя та здоров'я у країні походження немає.

Також матеріалами справи не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Також відповідач із заявою про набуття статусу біженця або визнанні особою, яка потребує додаткового захисту, до відповідних державних органів він не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та примусового видворення відповідача за межі території України.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд приходить до висновку про необхідність звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" , ст. ст. 70, 71, 79, 86, 162, 163, 167, 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли про примусове видворення з України задовольнити .

Примусово видворити громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 за межі України в країну походження.

Постанову суду в частині примусового видворення громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Амірсултан огли, звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня з проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 9 серпня 2016 року.

Суддя: