Справа № 2-а-273/10
Суддя: Сільченко О. В.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-273/10
П О С Т А Н О В А

"30" листопада 2010 р. смт. Літин

Літинський районний суд, Вінницької області

в складі: головуючого судді: Сільченко О.В.

при секретарі: Плахотнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції про скасування постанов про накладення арешту на майно та заборону здійснювати відчуження майна;

В С Т А Н О В И В;

10.11.10р. цей позов заявлено до суду.

Під час розгляду справи представиник позивача позов підтримала та вимагала скасувати постанови державного виконавця Літинської ДВС Літинського управління юстиції від 21.10.10 р. та від 27.10.10 р. про накладення арешту на майно позивача та заборону його відчуження.

Представник позивача обгрунтовувала позовні вимоги тим, що заборгованість позивача за виконавчим провадженням складає 8345,40 грн., однак накладаючи арешти на майно та забороняючи його відчудження, відповідач не викливав позивача з метою попередження про погашення боргу, так як у виконавчому провадженні відсутні відомості про те, що позивач отримував такі повідомлення.

Крім цього, обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача пояснила, що у постановах від 21.10.10 р. та від 27.10.10 р. вказано, що про арешт на майно та заборону на відчуження майна ОСОБА_1, однак у них не вказано на яке саме майно накладено арешт та на яке саме майно вчинена заборона щодо відчуження, що свідчить про накладення арешту та заборону відчуження на все його майно, що явно перевищує суму заборгованості, а тому такий арешт та заборона відчуження на майно є незаконними, так як таке може бути вчинено в межах вартості майна, що не перевищує суми боргу.

Накладаючи арешт на майно позивача, та забороняючи його відчуження, відповідачем не вказано конкретне майно, на яке таке накладено, що унеможливлює визначити чи не перевищує вартість арештованого майна суми боргу, а тому такі дії відповідача порушують право позивача.

Педставник відповідача позову не визнала та пояснила, що у позивача утворилася заборгованість за виконавчим листом про стягнення аліментів у розмірі 8345,40 грн. Позивач неодноразово викликався до відділу виконавчої служби, однак на виклики не з»являвся, а тому з метою стягнення боргу на його майно накладено арешт та заборона на його відчудження. На яке саме майно накладено арешт відповідач не пояснила, зазначивши, що арешт та заборона накладено на майно в межах суми стягнення, тобто -8345,40 грн.

З»ясувавши позиції сторін, дослідившии докази в справі, суд рахує, що позов слід задовільнити повністю з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЗУ «Про власність» право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном; власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном; у випадках і в порядку, встановлених законодавчими актами України, діяльність власника може бути обмежено чи припинено, або власника може бути зобов'язано допустити обмежене користування його майном іншими особами.

Відповідно до ст.ст. 55, 56 ЗУ « Про власність» власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України; жодний державний орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами, переліченими у пункті 5 статті 48 цього Закону, їх правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не передбачені законодавчими актами України додаткові обов'язки чи обмеження

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 55 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає арешт та вилучення майна боржника; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження; копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті; про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до п. 5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Під час розгляду справи достовірно встановлено, що згідно постанов від 21.10.10 р. та 27.10.10 р. відповідачем накладено арешт на майно позивача та накладена заборона щодо відчуження його майна в межах суми стягнення - 8345,40 грн.

Зі змісту вказаних постанов очевидно, що відповідач не вказала назву майна, на яке накладено арешт та заборону на його відчудження.

Вказана обставина стверджує те, що все майно позивача знаходиться під арештом, так як оцінку наявного у нього майно не вчинено, а тому його вартість не встановлена, що унеможливлює накладення арешту та заборону на відчуження на майно в межах суми стягнення.

Вказані обставини стверджують те, що постанови відповідача про накладення арешту та заборони на відчудження майна позивача порушують вимоги зазначених норм ЗУ « Про власність» та ЦК України щодо непорушності права власності, права позивача на свій розсуд володіти, розпоряджатися та користуватися своїм майном.

Дослідивши докази в справі та матеріали виконавчого провадження, з огляду на вимоги ст. 55 ЗУ « Про виконавче провадження», відповідач мав право накласти арешт на майно позивача та заборону на його відчудження, вказавши у постанові назву такого майна з урахуванням його вартості в межах суми стягнення, однак відповідачем такого не вчинено, що свідчить про незаконність вказаної постанови, оскільки при відсутності назви та оцінки вартості такого майна такий арешт та заборона на відчудження може перевищувати суму стягнення, що вказаною нормою Закону не передбачено та порушує вимоги ст. ст. 2, 4, 55, 56 ЗУ « Про власність» та ст. 321 ЦК України, що є неприпустимим.

Крім цього, відповідно до ст. 55 ЗУ « Про виконаваче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника.

Дослідженням матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом № АЕ -28 від 18.08.10 р. з»ясовано, що виконавче провадження акту опису майна, на яке накладено арешт, не містить, що підтверджує незаконність ухвалених відповідачем постанов про накладення арешту та заборони відчуження майна позивача.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що постанови про накладення арешту та заборони відчужувати майно ухвалені після неодноразових викликів позивача, що підтверджується повідомленнями у матеріалах виконавчого провадження, оскільки відомостей про отримання таких повідомлень позивачем виконавче провадження не містить.

Керуючись ст. 159-163 КАС України;

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити повністю.

Постанови від 21.10.10 р. та від 27.10.10 р. державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та про заборону відчуження будь-якого майна ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати як незаконні.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Літинський районний суд протягом 10 днів з дня її оголошення.

Постанову надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: Сільченко О. В.,