Справа № 817/484/16
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

"05" серпня 2016 р. Справа № 817/484/16

Суддя Житомирського апеляційного адміністративного суду Моніч Б.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "18" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинення певних дій ,-

ВСТАНОВИВ:

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що її не може бути прийнято до апеляційного провадження та вона підлягає залишенню без руху, оскільки, не відповідає вимогам ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог ч.6 ст.187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Проте позивач зазначеної вимоги не виконав, а саме, не надав належного документу про сплату судового збору .

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, судовий збір з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу суду справляється в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка на 01 січня 2016 року складає 1378 грн. 00 коп. відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" .

Таким чином, розмір судового збору, який має бути сплачено за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції становить 1378 грн.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він звільнений від сплати судового збору за апеляційною скаргою на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Законом України "Про захист прав споживачів" врегульовано відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що предметом порушеного спору є відносини з приводу укладання позивачем договору банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Згідно з п.3 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (частини 1, 2 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Позивачем оскаржуються дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка виконує функції суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства.

Отже, приписи статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" до даних правовідносин не застосовуються, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги у сфері публічно-правових відносин, а не про захист порушеного права споживача.

Спірні ж правовідносини виникли у сфері публічно-правових відносин та не регулюються нормами права про захист порушених прав споживачів.

Таким чином, спірні правовідносини не можна розцінювати відносинами з приводу отримання споживчого кредиту в розумінні закону України "Про захист прав споживачів", що виключає можливість звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Враховуючи те, що перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, є вичерпним, розширеному тлумаченню він не підлягає.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір". Так, положеннями ст.8 вказаного Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, в даному випадку - фізичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в апеляційній скарзі, яка подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч.1 ст.71 КАС України повинна навести доводи і подати належні докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 КАС України, застосовуються правила статті 108 КАС України, згідно яких апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Ухвала вважається виконаною у встановлений строк, якщо до вказаної дати оригінали документів, які підтверджують сплату судового збору були подані до канцелярії суду або відправлені поштою.

Керуючись ст. ст. 108, 160, 187, ч.3 ст.189, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 15-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити ОСОБА_2 , що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_2 АДРЕСА_1

- ,