Справа № 804/1272/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2016 рокусправа № 804/1272/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Трахт К.О.

за участі представника позивача Григоренка В.О.

представника відповідача Краєвського І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 р. в справі № 804/1272/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 116217,51 грн., в тому числі за основним платежем - 77478,34 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38739,17 грн., в обґрунтування якого зазначено про необґрунтованість висновків контролюючого органу про відсутність об'єкта оподаткування податком на додану вартість по господарським операціям з ТОВ «Гордон Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову через порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на помилковість висновку акту перевірки, який підтриманий судом першої інстанції, про не підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій, неврахування під час судового розгляду доведеність фактичного виконання таких операцій, наявність у позивача усіх первинних документів. Також зазначає про необґрунтованість покладення в основу судового рішення протоколів допитів в рамках кримінального провадження службових осіб контрагентів до встановлення вироком, який набрав законної сили, певних обставин. На думку апелянта, відповідачем не доведено належними доказами укладання контрагентами позивача недійсних правочинів. Судом не враховано доводів позивача про наявність законодавчої заборони, яка встановлена Законом України № 655 від 17.07.2015 р., який набрав чинності 01.09.2015 р., на використання актів перевірки як підстави для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до ст. 60 Податкового кодексу. В даному випадку в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення перевірок контрагентів та прийняття податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Ріал Простір» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ «Гордон Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» за період з 01.04.2013 р. по 31.07.2015 р., за наслідками якої складено акт № 3291 від 17.09.2015 р. За висновками перевірки встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «Ріал Простір» операцій по ланцюгу з постачальниками ТОВ «Гордон Сервіс» у листопаді 2014 р.- січні 2015 р. на суму 67745,01 грн., ТОВ «Амарант Груп» у лютому 2015 р. на суму 9733,33 грн.; порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 77478,34 грн., в тому числі у листопаді 2014 р. в сумі 16255,00 грн.; у грудні 2014 р. в сумі 35028,34 грн.; у січні 2015 р. в сумі 16461,67 грн.; у лютому 2015 р. в сумі 9733,33 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2015 р., згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 116217, 51 грн., з яких 77478,34 грн. - за основним платежем та 38739,17 грн. - за штрафними санкціями.

За результатами адміністративного оскарження рішеннями ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 11.12.2015 р. № 9965/10/04-36-10-07-09 та ДФС України від 17.02.2016 р. № 3494/6/99-99-10-01-04-25 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

За інформацією ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС в м. Києві ТОВ «Гордон Сервіс» () має стан 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням).

Згідно з протоколом допиту свідка директора ТОВ «Гордон Сервіс» Калашнікова О.О. ця особа жодного відношення до ведення фінансово-господарської діяльності даного підприємства не мала, жодних первинних бухгалтерських документів не складала, не підписувала та нікого від свого імені на це не уповноважувала, звітність не подавала, не підписувала.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Гордон Сервіс» протягом листопада 2014 р. - січня 2015 р. придбавало у постачальників продукти харчування; товар (послуги), відмінний від того, що в подальшому було реалізовано позивачу в період листопад 2014 р. - січень 2015 р.

Згідно з інформацією ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ТОВ «Амарант Груп» () має стан 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням).

У протоколі допиту директора ТОВ «Амарант Груп» Скорика А.О. зазначено, що про те, що він є засновником та директором цього підприємства, йому стало відомо від працівників податкової міліції, причетності до діяльності ТОВ «Амарант Груп», відношення до ведення фінансово-господарської діяльності даного підприємства не мав, жодних первинних бухгалтерських документів не складав, не підписував та нікого від свого імені на це не уповноважував, звітність не подавав, не підписував, не складав.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Амарант Груп» протягом лютого 2015 р. придбавав у постачальників продукти харчування (чай ТЕСС 525 Earl Grey 100гх15, чорний, пиво в асортименті), здійснювалась оренда автомобіля МАЗ 33-58 АЕТ, придбавались покрівельна мембрана з самоклійким швом, баудер ТОП ТС 40 НСК 1В, розмір рулону 1.0 х 40.0 м., тобто товари (послуги) є відмінними від того, що в подальшому реалізовано ТОВ «Ріал Простір» в лютому 2015 р.

Проведеним аналізом інформаційних баз даних ДФС за 2015р. не встановлено придбання ТОВ «Амарант Груп» товару, який згідно із зареєстрованими податковими накладними реалізовувався в адресу покупців.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності неможливості реального здійснення ТОВ «Ріал Простір» задекларованих господарських операцій з постачальниками ТОВ «Гордон Сервіс», ТОВ «Амарант Груп» за відповідні періоди з придбання товарів, робіт (послуг).

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції не досліджувались спірні господарські операції та їх підтвердження первинними документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Ріал Простір» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» за період з 01.04.2013 р. по 31.07.2015 р., результати якої оформлено актом № 3291/2205/33249104 від 17.09.2015 р., за висновками якого встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість здійснення ТОВ «Ріал Простір» операцій по ланцюгу з постачальниками ТОВ «Гордон-Сервіс» у листопаді 2014 р. - січні 2015 р. на суму 67745,01 грн., ТОВ «Амарант Груп» у лютому 2015 р. на суму 9733,33 грн.; встановлено порушення ТОВ «Ріал Простір» п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 77478,34 грн., в тому числі у листопад 2014 р. - на 16255 грн., у грудні 2014 р. - на 35028,34 грн., у січні 2015 р. - на 16461,67 грн., у лютому 2015 р. - на 9733,33 грн. (а.с. 14-34 т.1).

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2015 р. про збільшення ТОВ «Ріал Простір» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 116217,51 грн., в тому числі за основним платежем - 77478,34 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38739,17 грн. (а.с. 46 т.1).

За результатами адміністративного оскарження рішеннями ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 11.12.2015 р. № 9965/10/04-36-10-07-09 та ДФС України від 17.02.2016 р. № 3494/6/99-99-10-01-04-25 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.10.2014 р. між ТОВ «Ріал Простір» як замовником та ТОВ «Гордон-Сервіс» як виконавцем укладено договір № ГС-291410 про проведення робіт з обслуговування спеціальних конструкцій, за умовами якого виконавець за дорученням замовника проводить роботи з обслуговування спеціальних конструкцій замовника (розміщення рекламних матеріалів та технічне обслуговування) (а.с. 99-107 т.1).

Виконання господарських операцій за цим договором протягом листопада 2014 р. - січня 2015 р. підтверджено актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 665 від 14.11.2014 р., рахунком-фактурою № ГС-000411 від 04.11.2014 р., податковою накладною № 655 від 14.11.2014 р. на загальну суму 53730 грн., в тому числі податок на додану вартість - 8955 грн. (а.с. 108, 109, 111 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 957 від 20.11.2014 р., рахунком-фактурою № ГС-00013 від 13.11.2014 р., податковою накладною № 957 від 20.11.2014 р. на загальну суму 43800 грн., в тому числі податок на додану вартість - 7300 грн. (а.с. 112, 113, 115 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 509 від 11.12.2014 р., рахунком-фактурою № ГС-000112 від 01.12.2014 р., податковою накладною № 509 від 11.12.2014 р. на загальну суму 57300 грн., в тому числі податок на додану вартість - 9550 грн. (а.с. 116, 118, 119 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 510 від 11.12.2014 р., рахунком-фактурою № ГС-001012 від 10.12.2014 р., податковою накладною № 510 від 11.12.2014 р. на загальну суму 56800 грн., в тому числі податок на додану вартість - 9466,67 грн. (а.с. 120, 121, 123 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 1065 від 22.12.2014 р., рахунком-фактурою № ГС-0002212 від 22.12.2014 р., податковою накладною № 1065 від 22.12.2014 р. на загальну суму 37600 грн., в тому числі податок на додану вартість - 6266,67 грн. (а.с. 124, 125, 127 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 128 від 26.12.2014 р., рахунком-фактурою № ГС-0002612 від 26.12.2014 р., податковою накладною № 1263 від 26.12.2014 р. на загальну суму 58470 грн., в тому числі податок на додану вартість - 9745 грн. (а.с. 128, 129, 131 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 1351 від 14.01.2015 р., рахунком-фактурою № ГС-000501 від 05.01.2015 р., податковою накладною № 655 від 14.11.2014 р. на загальну суму 46470 грн., в тому числі податок на додану вартість - 7745 грн. (а.с. 132, 133 т.1); актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій б/н від 26.01.2015 р., рахунком-фактурою № ГС-0001901 від 19.01.2015 р., податковою накладною № 655 від 14.11.2014 р. на загальну суму 52300 грн., в тому числі податок на додану вартість - 8716,67 грн. (а.с. 135, 136 т.1).

Позивачем здійснена оплата придбаних послуг з урахуванням податку на додану вартість, що підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 110, 114, 118, 122, 126, 130, 134, 137 т.1).

02.02.2015 р. між ТОВ «Ріал Простір» як замовником та ТОВ «Амарант Груп» як виконавцем укладено договір № 202АМ про проведення робіт з обслуговування спеціальних конструкцій, за умовами якого виконавець за дорученням замовника проводить роботи з обслуговування спеціальних конструкцій замовника (розміщення рекламних матеріалів та технічне обслуговування) (а.с. 138-146 т.1).

Виконання господарських операцій за цим договором протягом лютого 2015 р. підтверджено актом здачі-приймання робіт з обслуговування спеціальних конструкцій № 2655 від 26.02.2015 р., рахунком-фактурою № 1002ам від 10.02.2015 р., податковою накладною № 655 від 14.11.2014 р. на загальну суму 58400 грн., в тому числі податок на додану вартість - 9733,33 грн. (а.с. 147, 148 т.1).

Позивачем здійснена оплата придбаних послуг з урахуванням податку на додану вартість, що підтверджено наявним в матеріалах справи платіжним дорученням (а.с. 149 т.1).

Основним видом господарської діяльності ТОВ «Ріал Простір» за КВЕД-2010 є діяльність рекламних агентств.

ТОВ «Ріал Простір» укладено ряд договорів у суб'єктами підприємницької діяльності, предметом яких є виконання позивачем рекламних компаній замовників шляхом розміщення реклами на рекламоносіях за затвердженою адресною програмою. Крім того, як встановлено умовами договорів, право власності на рекламоносії належить виконавцю (ТОВ «Ріал Простір») або його підрядникам.

Наявними в матеріалах справи договорами та первинними документами, складеними за результатом виконання договорів, підтверджено, що ТОВ «Ріал Простір» надані послуги із проведення рекламних компаній наступним суб'єктам господарювання: ТОВ «Телерадіокомпанія «Авантайм» протягом листопада-грудня 2014 р. (а.с. 1-17 т.3), ТОВ «ПКП «УМК» протягом грудня 2014 р. (а.с. 18-31 т.3), ТОВ «ГУМ» протягом листопада-грудня 2014 р. (а.с. 32-44 т.3), ТОВ «Бюро реклами 2008» протягом листопада 2014 р. (а.с. 45-52 т.3), фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 протягом листопада 2014 р. - лютого 2015 р. (а.с. 53-74 т.3), ТОВ «Хавас Ворлдвайд Україна» протягом листопада 2014 р. (а.с. 75-88 т. 3), ТОВ «Рекламне агентство «Формат Сіті» протягом листопада-грудня 2014 р. (а.с. 89-105 т.3), ТОВ «Трейдмаркет 2004» протягом листопада 2014 р. - лютого 2015 р. (а.с. 106-140 т.3), ТОВ «Автоцентр-Україна плюс» протягом листопада-грудня 2014 р. (а.с. 141-155 т.3), ТОВ «Стиль Д» протягом листопада 2014 р. - лютого 2015 р. (а.с. 156-198 т.3), ТОВ «Метрополія» протягом листопада 2014 р. - лютого 2015 р. (а.с. 199-224 т.3).

Оскільки придбання позивачем у ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» послуг з проведення робіт з обслуговування спеціальних (рекламних) конструкцій здійснено задля належного виконання зазначених вище умов договорів на проведення рекламних компаній, колегія суддів вважає доведеним, що отримані позивачем послуги безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість регулюється статтею 198 Податкового кодексу України.

Як встановлено п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній до 01.01.2015 р., право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України у зазначеній редакції датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у редакції до 01.01.2015 р. не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 кодексу у зазначеній редакції платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкові накладні, видані позивачу ТОВ «Гордон Сервіс» у листопаді-грудні 2014 р., відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних позивача за вказані періоди, що не є спірним питанням.

За приписами п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України у редакції, що діє з 01.01.2015 р., датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 193 цього кодексу у вказаній редакції Продатковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній з 01.01.2015 р., не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України у зазначеній редакції платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не є спірним питанням факт реєстрації податкових накладних, виданих позивачу постачальниками послуг у січні-лютому 2015 р., в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отримавши податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В даному випадку суми податку у зв'язку з придбанням послуг підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що господарські операції з придбання позивачем послуг у контрагентів вчинені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач безперечно має право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання послуг, оплату позивачем як отримувачем послуг сум податку на додану вартість в ціні послуг постачальникам, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту правомірно.

Доводи контролюючого органу, викладені в акті перевірки та запереченні, які підтримані судом першої інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Позиція контролюючого органу, з якою погодився суд першої інстанції, зводиться лише до того, що контрагенти позивача не мали можливості проводити господарську діяльність, контрагентами не придбавався товар, який в подальшому був реалізований позивачу, а посадові (службові) особи контрагентів не мають відношення до господарської діяльності підприємств-контрагентів.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що внаслідок нездійснення дослідження спірних господарських операцій судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини справи, що потягло за собою неправильний висновок про те, контрагентами не придбавався товар, який в подальшому був реалізований позивачу.

Як зазначено вище, предметом спірних господарських операцій є придбання позивачем у ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» послуг, а не товарів, відповідно, контрагенти позивача, надаючи позивачу послуги, не придбавали ніякий товар, який в подальшому міг бути реалізований позивачу.

Крім того, посилання суду першої інстанції на непідтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Гордон-Сервіс» та ТОВ «Амарант Груп» через наявність податкової інформації про нереальність здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання, відсутності контрагентів позивача за місцем реєстрації, що стало підставою для висновку про відображення позивачем у податковій звітності операцій, які фактично не відбулись, а такі господарські операції відображені тільки в первинних документах, що не дає право платнику податків на формування податкового кредиту та витрат, а позивачем перераховані кошті без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкта оподаткування та несплати податків, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Такі твердження ґрунтуються виключно на податковій інформації, яка надана ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, та в порушення приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не підтвердженні належними доказами.

При цьому, вказаною податковою інформацією підтверджено, що контрагенти позивача на час здійснення спірних господарських операцій були діючими підприємствами, платниками податку на додану вартість, декларували податкові зобов'язання за господарськими операціями з позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні податкові періоди.

Також є помилковим врахування судом першої інстанції в якості належних доказів протоколів допиту свідків (директорів підприємств-контрагентів) в рамках кримінального провадження.

За приписами ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як встановлено ч. ч. 1, 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до 1 ст. 77 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані.

Письмовими доказами згідно з ч. 1 ст. 79 КАС України є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Послідовний аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що пояснення свідків є належним доказом в адміністративній справі, якщо такий свідок допитаний судом саме в процесі розгляду такої адміністративної справи.

Протоколи допиту свідків в рамках кримінального провадження, якщо в такому кримінальному провадженні відсутній вирок, який набрав законної сили, не можуть вважатися належними доказами в адміністративній справі ні як показаннями свідків, ні як письмовими доказами.

При цьому судова колегія зауважує, що оцінку таким показанням свідків має компетенцію надавати лише суд в процесі розгляду саме кримінального провадження.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наявність вироку, яким службову особу ТОВ «Локо-С» визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, та встановлено укладання договору ТОВ «Локо-С» з ТОВ «Гордон-Сервіс», оскільки вказані обставини не стосуються предмету доказування в даній справі.

Колегія суддів зазначає, що контрагенти позивача в перевіряємий період мали статус платника податку на додану вартість, відомостей про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємства до ЄДР не вносилось, а відтак, контрагенти мали право видавати позивачу податкові накладні на підтвердження факту отримання останнім товарів та послуг, що надавалися цими підприємствами.

Колегія суддів зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів дає підстави для висновку, що обставини одержання позивачем економічного ефекту за наслідками придбання послуг не спростовано актом перевірки та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, відповідно є протиправним збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягнення судові витрати.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 р. в справі № 804/1272/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 р. в справі № 804/1272/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти в справі № 804/1272/16 нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 05.10.2015 р., про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 116217,51 грн., в тому числі за основним платежем - 77478,34 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38739,17 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Простір» з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3660 (три тисячі шістсот шістдесят) грн. 87 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 09.08.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко