Справа № 460/4205/15-а,2-а/460/90/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Справа № 876/5425/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Костіва М.В., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил і просив визнати протиправною і скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 23.10.2015 року № 2343/20908/15 та закрити справу про порушення митних правил.

Постановою від 26 травня 2016 року Яворівський районний суд Львівської області відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що Позивач ввіз на територію України в митному режимі «транзит» автомобіль і вимог законодавства щодо вивезення даного автомобіля у встановлений строк не виконав.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2016 року оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_1, просить скасувати судове рішення першої інстанції та задовольнити його позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не є суб'єктом правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, суд першої інстанції безпідставно відкинув його доводи про те, що інша особа фактично ввозила автомобіль в Україну, а він лише був водієм. Також районний суд не з'ясував належним чином причини несвоєчасного не вивезення автомобіля з України.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

09.10.2015 р. Львівською митницею ДФС було виявлене перевищення встановленого ст. 95 Митного кодексу України (далі - МК України) строку перебування транспортного засобу марки «VW», модель «PASSAT», VIN НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 на митній території України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 2343/20908/15.

Заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М.І. 23.10.2015 р. була винесена постанова у справі про порушення митних правил № 2343/20908/15, згідно якої ОСОБА_1 був визнаний винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України), та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, і відсутні будь-які підстави для звільнення його від відповідальності.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено, що відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Статтею 95 МК України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3) для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту - 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.

Відповідно до ч. 2 ст.95 цього Кодексу, до строків, зазначених у ч.1 цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Суд першої інстанції дав належну оцінку всім доводам позивача, якими він обґрунтовував позов.

Зокрема, районний суд вірно зазначив, що саме Позивач ввіз даний транспортний засіб на територію. України, що підтверджується наданими Відповідачем та Державною прикордонною службою документами.

Інші особи не брали на себе відповідальність за своєчасне вивезення автомобіля за межі України, оскільки не проходять по базі даних як такі, що ввозили його в Україну.

Жодних доказів наявності підстав неможливості своєчасного вивезення автомобіля за межі України Позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду. Тому твердження про невжиття районним судом заходів щодо перевірки таких обставин не приймаються до уваги апеляційним судом.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином документи, за яким був ввезений автомобіль в Україну безпідставні, оскільки він не заперечував в позовній заяві законності перетину кордону України, а наголошував тільки на тій обставині, що керував автомобілем лише як водій, а не власник, що не звільняє його від передбаченої законом відповідальності за несвоєчасний вивіз автомобіля з України.

Тим більше, районним судом вживалися заходи з витребування відповідних документів на автомобіль, проте вони не були надані ні Позивачем, ні особою, яка за його твердженнями є співвласником ввезеного транспортного засобу.

Посилання ОСОБА_1 в позовній заяві на необізнаність про необхідність своєчасного вивезення автомобіля, колегія суддів відкидає як безпідставні.

Положення законодавства про строки вивезення транзитного транспортного засобу за межі України та про порядок дій у випадку неможливості дотримання цих строків є відкритими і доступними для ознайомлення будь-яких осіб.

Крім того, враховуючи регулярні перетини кордону України на тому ж транспортному засобі у період, який передував останньому перед вчиненими порушенням його ввезенню в Україну, з дотриманням строків перебування транзитного транспортного засобу на території України, що підтверджується витягом з інформаційної бази Митної служби (а.с. 19), слід визнати, що Позивач не міг не знати про порядок та строки транзитних перевезень транспортних засобів.

Безпідставними є посилання Позивача на положення Митного кодексу України, які начебто спростовують висновок митного органу про перебування ввезеного ним автомобіля в режимі «транзит».

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засобі особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл. 55 р. ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посадова особа митного органу, яка розглядала справу про порушення Позивачем митних правил (заступник начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченко М.І.) дотримався зазначених вище вимог законодавства, належним чином з'ясував всі обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і виніс законне рішення про притягнення його до відповідальності в межах санкції, передбаченою частиною 3 ст. 470 МК України.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить, а доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яворівського районного суду від 26.05.2016 року у справі № 460/6205/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справ, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді М.В. Костів

О.М. Довгополов