Справа № 316/733/16-а
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/733/16-а
Провадження № 2-а/316/54/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 рік м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинський М.В.,

при секретарі: Терещенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду запорізької області 23.05.2016 року з адміністративною позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в м.Енергодар Запорізької області (надалі - Відповідача), в якій зазначає, що з 22.01.1994 року по 11.04.2013 року він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» № 2262-XII від 09.04.92. В травні 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, відповідно до заяви від 12.04.2013 року, замість «військової пенсії за вислугу років», було призначено «пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 1» відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями). При призначенні пенсії за віком в розмірі 4526,63 грн., відповідачем враховано загальний страховий стаж, який становить по 31.03.2013 року включно, повних 34 роки 00 місяців 25 днів. Маючи високий коефіцієнт стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу позивач не погодився з наведеним розміром пенсії та звернувся до відповідача із заявою від 19.04.2016 року з вимогою привести призначення пенсії згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак отримав від відповідача лист-відмову від 28.04.2016р. № 30/К-1. Вважає, що відповідач порушив його право на соціальні виплати. Просить суд:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м.Енергодар Запорізької області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії,

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м.Енергодар Запорізької області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 12 квітня 2013 року, з урахуванням сум фактично проведених виплат.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с.24).

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вимоги не визнав у повному обсязі, просить суд у задоволенні позову відмовити (а.с.25-27), а також надав письмову заяву про розгляд справи у без участі представника (а.с.30).

За наявності письмових заяв від сторін про розгляд справи без їх участі, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що в 1994 році позивачу була призначена пенсія (а.с.19зворот) за вислугою років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII). В травні 2013 року за заявою позивача від 12.04.2013 р. виплату пенсії припинено по причині переходу на пенсію за іншим законом (а.с.12, 14).

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року зі змінами внесеними Законом № 3668 від 08.07.2011 року, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У листі на ім'я позивача від 28.04.2016 року (а.с.14), Відповідач зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи позивача:

- коефіцієнт стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 (К.ст.) становить 0,59400;

- середня заробітна плата для обчислення пенсії становить 7485,13 грн. = 6,24849 (К.з./пл.) х 1197,91 грн. (середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007рік);

- розмір пенсії за віком становить 4446,17 грн. = 0,59400 (К.ст.) х 7485,13 грн. (середня заробітна плата для обчислення пенсії);

- загальний розмір пенсійної виплати складає 4526,63 грн. = 4661,77 грн. (розмір пенсії за віком) + 80,46 грн. (доплата за 9 років понаднормативного стажу).

Тобто, при призначенні даного виду пенсії, Відповідачем взято за основу показник середньої заробітної плати по народному господарству по Україні за 2007 рік, та використано схему нарахування, яка застосовується при перерахунку раніше призначеної пенсії у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Суд не може погодитись з даними діями відповідача виходячи з наступного:

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно із вимогами ст.5 вказаного Закону, останнім регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

А згідно зі ст.1 цього ж Закону, «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види ж пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII), яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону України № 2262-XII , передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень ст.ст. 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень ст.ст.5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено ч.1 ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший (ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003р.).

З огляду на це, до даних правовідносин не підлягає застосуванню норма, визначена ч.3 ст.45 Закону, відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, Відповідач здійснив неправомірні дії щодо нарахування розміру пенсії, порушив порядок та норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин та, приймаючи до уваги вказані вище норми діючого законодавства України, орган пенсійного фонду мав призначити позивачу пенсію відповідно до положень ст.ст.25, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Доводи Відповідача не заслуговують на увагу, так як в частині третій статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалах пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.

Відповідач ототожнює поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та різні інші пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією частини третьої статті 45 Закону № 1058, в якій мова йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах однієї пенсійної справи.

У даному випадку, при призначенні пенсії за вислугу років відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншого виду пенсії по іншим нормам закону.

Пенсія за вислугою років - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - це пенсія за віком.

Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком у нього виникло вперше (а не відбувся перехід з одного виду пенсії на інший). Тобто пенсія згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу була призначена вперше, а тому, виникає право на застосування формул визначення розміру пенсії, які використовуються при призначенні пенсії вперше, а не тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході із одного виду пенсії на інший.

Враховуючи те, що на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію вперше, тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати ст. 40 даного Закону. В силу викладеного, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії за Законом України» Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2010-2012 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні, із якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений шестимісячний строк. Строк звернення може бути поновлений судом, якщо його пропущено з поважних підстав.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 23.05.2016 року, у зв'язку з тим, що позивачем не надано підтвердження об'єктивності пропуску строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності й тому вимоги позивача в частині щодо часу з якого потрібно проводити перерахунок та виплату пенсії становить 23.11.2015 рік, а ні 12.04.2013 рік як просить позивач.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при здійсненні призначення пенсії за віком позивачу Відповідачем не надано.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності. За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників. Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме:

З урахуванням зазначених положень, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області щодо відмови позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 на підставі ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: з 2010-2012 роки та зобов'язати Відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсію пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 на підставі ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 23.11.2015 року з урахуванням раніше сплачених сум.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 6, 9-11, 41, 99, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним дії Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 із застосуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: з 2010 по 2012 роки.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області провести перерахунок та виплату з 23.11.2015 року, з урахуванням раніше сплачених сум, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 із застосуванням показника середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: з 2010 по 2012 роки.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М. В. Капустинський