Справа № 826/23562/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 серпня 2016 року № 826/23562/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лідер»
до про Київської міської митниці ДФС визнання протиправними та скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Лідер» (далі - ТОВ «Компанія Лідер», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішення Київської міської митниці ДФС, М/п «Західний» № 100250001/2015/000049/2 від 20 серпня 2015 року про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване рішення).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів замість заявленого позивачем основного методу - за ціною договору, внаслідок чого неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. При цьому, позивач вважає, що надав митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої ціни.

Відповідач, в своїх запереченнях проти позову, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з підстав наявності розбіжностей, а також у зв'язку з відмовою декларанта від подання додаткових документів, що стало підставою для коригування заявленої митної вартості ввезених товарів. У зв'язку з цим, відповідач вважає прийняте рішення обґрунтованим та винесеним відповідно до норм законодавства.

Відповідно до вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за згодою представників сторін в судовому засіданні 17.12.2015 р., судом було ухвалено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов зовнішньоекономічного контракту №1 від 23 квітня 2015р. та додатків до нього, укладеного ТОВ «Компанія Лідер» з компанією «TAISHAN FIBERGLASS INC» (Китай), позивач імпортував в Україну «Е-скловолокно»: Рівниця (ровінг), яка використовується для виробництва склопластика, а саме для виготовлення товарів народного споживання (ван, телефонних будок, водяних гірок): Ровінг для напилення ERS240-Т132ВS-4256 кг», «Нетканий матеріал: мультиаксіальна тканина (МULTI- AXIAL FABRICS), яка використовується для виробництва склопластика, а саме для виготовлення товарів народного споживання, не для тепло-звукоізоляції: Біаксіальна тканина ЕВХ600(+45/-45)UР-1270Е6-4264,2кг; Мати зі скловолокна: Скломат комбінований зі склотканиною, який використовується для виробництва склопластика, а саме для виготовлення товарів народного споживання, не для тепло- звукоізоляції: Скломат прошитий поліефірною ниткою ЕМК300-1270-364,3 кг Виробник: Tishan Fiberglass Inc Країна виробництва:СN», «Е-Скловолокно:Мати зі скловолокна: Скломати, які використовуються для виробництва скла пластика, а саме для виготовлення товарів народного споживання (лодки, частини автомобілів, крупні частини конструкцій та інше), не для тепло-звукоізоляції: Рубаний скломат (емульсійний) в рулонах виготовлений з рубаних волокон скла Е, довжиною 50 мм, які скріплені емульсійним зв'язком: Характеристика: Е-скло, колір: білий, щільність 600/м2, висота рулону 1270 см Емульсійний мат EMCL600-1270М-1584кг Виробник: Tishan Fiberglass Inc Країна виробництва:СN».

Митна вартість товару була заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості №/2015/009739 від 19.08.2015р., за основним методом, тобто за ціною договору, загальну сума 19 626,77 USD.

На підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів, позивачем було подано митниці товаросупровідні документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується ВМД , зокрема: облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності; міжнародну автомобільну накладну (CМR) №037512 від 21.08.2015 р.; коносамент (Bill of Lading) №YMLUM240047693 від 29.06.2015 р.; банківський платіжний документ, що стосується товару №б/н від 10.08.2016 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 166 від 19.08.2016 р.; рахунок-фактура (інвойс) № CTG-LEDR15001 від 26.06.2015 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору №01 від 26.06.2015 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1 від 23.04.2015 р.; договір про надання комісійних та митно-брокерських послуг від 17.07.2015 р. №1148МБ-15; сертифікат про проходження товару загальної форми №ССРІТ від 26.06.2015 р.

За наслідками опрацювання наданих позивачем документів Київською міською митницею ДФС, М/п «Західний» виявлено наявність у них розбіжностей, у зв'язку із чим було запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: декларацію країни відправлення, прайс-лист виробника товару, виписки з бухгалтерської документації, висновки про вартісні характеристики товару підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, страхові документи, транспортні перевізні документи, інші документи для підтвердження митної вартості товару за власним бажанням позивача.

На виконання зазначеної вимоги позивач надав митному органу наступні документи:

прайс-лист виробника товару від 28.06.2015 р. б/н; експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 17.08.2015 р. № Ц-745; договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 10.04.2012 р. №10/4/12; митну декларацію країни відправника товару від 26.06.2015 р. №00008105; лист позивача від 20.08.2015 р. №41 в якому повідомив митний орган про не можливість надати бухгалтерські документи, у зв'язку з тим, що даний товар на ринок України поставляється вперше; рахунок-фактуру від 17.08.2015 р. № LS-3893592; рахунок-фактуру від 19.08.2015 р. № LS-3894339.

Так, на виконання вимог пункту шостого статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Київською міською митницею ДФС було винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 100250001/2015/000049/2 від 20 серпня 2015 року у сторону збільшення із застосуванням другорядного - резервного методу, у зв'язку з чим позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за поданою ним митною декларацією. Підставою, зазначеною у вказаному рішенні, було визначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Також відповідач вказує на те, що в поданих до митного оформлення документах митним органом виявлено розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі (інвойс) № CTG-LEDR15001 від 26.06.2015 р. № декларант як підставу для оплати за поставку товару визначив додаткову угоду №01 від 26.04.2015 р. В той час як за поставку товару, підставою для оплати є контракт №1 від 23.04.2015 р. (п.1.1. ) з додатками №01 від 23.04.2015 р. та № 1 від 26.04.2015 р. Крім того, в рахунку-фактурі № CTG-LEDR15001 від 26.06.2015 р. зазначено додаток до зовнішньоекономічного договору №01 від 23.04.2015 р., натомість подано до митного оформлення і зазначено в графі 44 митної декларації №100250001/2015/009739 додаток № 01 від 26.05.2015 р.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач при подачі пакету документів сформованого до митної декларації №/2015/009739 від 19.08.2015р., разом із додатком № 01 від 26.05.2015 р. додав також і додаток № 1 від 23.04.2015р. до договору.

В подальшому, у зв'язку з коригуванням митної вартості, для випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, 21.08.2015 р. було здійснено митне оформлення товару за митною вартістю, визначеною митним органом на підставі рішення № 100250001/2015/000049/2 від 20.08.22015 р. тобто за скоригованою ціною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для, зокрема: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Відповідно до змісту ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що останнє, всупереч вимогам ст. 55 Митного кодексу України та ч. 3 ст. 2 КАС України, не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано за основним методом, з огляду на наступне.

Стосовно невідповідності на думку відповідача в копії рахунку-фактурі № CTG-LEDR15001 від 26.06.2015 р. даних щодо дати додатку до зовнішньоекономічного договору №01 від 23.04.2015 р., судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем до митної декларації №/2015/009739 від 19.08.2015р., разом із додатком № 01 від 26.05.2015 р. було подано також і додаток № 1 від 23.04.2015р. до договору, при цьому, додатки до договору є його невід'ємною частиною, отже посилання відповідача на те, що позивачем було допущено розбіжності спростовуються матеріалами справи.

В силу вимог ст. 55 Митного кодексу України, у оскаржуваному рішенні повинна бути наведена інформація, зокрема, щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка і призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття відповідного рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, проте такої інформації оскаржуване рішення, за висновком суду, не містить.

Водночас, незважаючи на те, що митний орган не обмежений у виборі додаткових документів, які ним можуть витребовуватися для підтвердження митної вартості товару, їх використання повинне узгоджуватися з правовою суттю правовідносин, які склалися між контрагентами договору.

Таким чином, витребовуючи спірним рішенням додаткові документи відповідач має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом, проте Київською міською митницею ДФС, як встановлено судом, такого зроблено не було. Разом з тим, митний орган не зазначив, які саме обставини такі документи повинні підтвердити.

Також, всупереч вимогам ст. 55 Митного кодексу України, у оскаржуваному рішенні відповідача відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справі № 21-262а12.

Таким чином, при визначені митної вартості за резервним методом, який згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України є останнім, відповідач не обґрунтував у спірному рішенні із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого чи інших методів визначення митної вартості, заявленої позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Київська міська митниця ДФС не надала доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Враховуючи зазначене, позивачем, за висновком суду, було подано всі необхідні та належні документи, які дозволяли відповідачу визначити митну вартість товару за першим методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Зважаючи на вищенаведене у сукупності, рішення Київської міської митниці ДФС М/п «Західний» про коригування митної вартості від 20.08.2015р. №100250001/2015/000049/2, за висновком суду, є протиправним та підлягає скасуванню.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 124, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лідер» задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості від 20.08.2015р. №100250001/2015/000049/2.

3.Судові витрати у сумі 1 327,23 гривень присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лідер» за рахунок асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук