Справа № 802/1144/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

05 серпня 2016 р. Справа № 802/1144/16-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Крапівницька Н. Л. розглянувши позовну заяву:

ОСОБА_1

до директора ОСОБА_2 ОУНБ ім. К.А. Тімірязєва - ОСОБА_3

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До ОСОБА_2 окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до директора ОСОБА_2 ОУНБ ім. К.А. Тімірязєва - ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу, частини другої статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", звернено увагу судів на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Отже, в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України розглядаються спори, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Як випливає із змісту розяснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, які викладені у Постанові від 20.05.2013 р. №8 та наведених норм процесуального закону критерієм віднесення спору до публічно правового який підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України є субєктний склад такого спору та характер правовідносин у яких виник спір.

З аналізу наведених положень випливає, що публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є спір, у якому, по-перше, однією із сторін є субєкт владних повноважень, а по-друге, такий спір випливає із здійснення таким субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій по відношенню до позивача.

В розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, згідно статті 6 Конституції України державна влада здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу і судову. Водночас, як слідує з розділу VI Конституції України, виконавчу владу в Україні складають Кабінет Міністрів, центральні (міністерства, відомства) та місцеві (обласні, районні державні адміністрації) органи виконавчої влади.

В свою чергу, відповідно до статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування", система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

При цьому, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про місцеве самоврядування").

Як видно з матеріалів позовної заяви, відповідачем у цій справі визначено директора ОУНБ ім. К.А. Тімірязєва - ОСОБА_3.

Проте, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 обласна універсальна наукова бібліотека ім. К.А. Тімірязєва є комунальною організацією, засновником якої є ОСОБА_2 обласна рада.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування України", право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

В свою чергу, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Отже слід зазначити, що віднесення відповідача ОСОБА_2 обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва, не робить її органом місяцевого самоврядування. При цьому, звертаю увагу на те, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, врегульовано статтею 17 Закону України "Про місцеве самоврядування". Вказана норма чітко розмежовує орган місцевого самоврядування та обєкт комунальної власності, отже це не є тотожними поняттями.

Отже, з урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства ОСОБА_2 обласна універсальна наукова бібліотека ім. К.А. Тімірязєва, не відноситься ні до органів виконавчої влади ні до органів місцевого самоврядування, відтак, не є субєктом вданих повноважень в розумінні КАС України, а отже посадова особа такої установи не є посадовою особою субєкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як видно із позовної заяви, позивач просить визнати бездіяльність посадової особи директора бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва, що полягає у не запрошенні на розгляд скарги від 04.07.2016 року, протиправною та зобов'язання директора ОСОБА_2 ОНУБ ім. К.А. Тімірязєва - ОСОБА_3 розглянути скаргу, надавши можливість бути присутнім позивачу при розгляді скарги, знайомитися із матеріалами розгляду скарги.

Отже, даний спір стосується цивільних відносин, які не є публічно правовими.

Таким чином, наведені обставини виключають можливість розгляду даного позову ОСОБА_2 окружним адміністративним судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, одночасно роз'яснивши позивачу, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду з урахуванням територіальної підсудності.

Керуючись ст.ст. 109, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до директора ОСОБА_2 ОУНБ ім. К.А. Тімірязєва - ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна Суддя

Секретар