Справа № 826/645/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 серпня 2016 року 11:50 №826/645/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомАдвоката ОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Київській області
про визнання неправомірними лій та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015;

- зобов'язати відповідача надати повну відповідь на адвокатський запит від 07.12.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.12.1015 позивачем в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» було направлено адвокатський запит начальнику ГУ ДФС у Київській області про надання інформації та документів, а саме:

коли та у який спосіб виконано судові рішення, при оголошенні яких були присутні працівники ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3: ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 17.09.2015 та від 27.11.2015, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 29.10.2016 з наданням копій документів про виконання зазначених судових рішень;

які саме заходи та коли, вжито керівництвом ГУ ДФС у Київській області для виконання зазначених судових рішень, які вступили у законну силу з моменту їх проголошення;

чи вживались заходи дисциплінарного (чи іншого) впливу до підлеглих за навмисне невиконання зазначених судових рішень та незаконного обшуку 14.08.2015, незаконність якого установлено ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29.10.2015.

21.12.2015 за наслідками розгляду зазначеного запиту позивачем отримано лист від 15.12.2015 №3922/14/10-26-09-00-02, в якому зазначено, що на даний час у кримінальному провадженні №0000030 ОСОБА_4 не є стороною кримінального провадження, у зв'язку з чим, будь-які відомості про хід та результати кримінального провадження не можуть бути розголошені. Крім того, зазначено, що згідно з частиною 5 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вважаючи такі дії з боку відповідача неправомірними, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на його необґрунтованість. Зазначив, що документи, які складаються на виконання ухвал слідчого судді або суду є документами, отриманими під час здійснення кримінального провадження та не є загальнодоступними. Крім того, зазначено, що ОСОБА_4 не є стороною зазначеного кримінального провадження, у зв'язку з чим не має процесуальних підстав звертатись з клопотаннями чи іншим запитом щодо отримання відомостей та документів, отриманих у ході досудового розслідування.

В судовому засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Основними нормативно-правовими актами, які регулюють спірні правовідносини є: Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VІ у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №5076-VІ) та Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №2939-VІ).

Згідно Закону України № 5076-VІ адвокатура України є недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до положень статті 20 зазначеного Закону під час здійснення діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об'єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов'язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами. виконувати інші дії, передбачені законодавством.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; підвищувати свій професійний рівень; виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги і не має права використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень статті 24 Закону України №5076-VІ адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Саме посилаючись на запитування позивачем інформації та документів, які отримані під час здійснення кримінального провадження, тобто відомостей та копій матеріалів зазначеного кримінального провадження, відповідач відмовив в їх наданні.

Однак, з таким твердженням відповідача суд погодитися не може.

Як вбачається із матеріалів справи, у адвокатському запиті міститься прохання надати інформацію з приводу виконання рішень судів, які постановлені з приводу повернення майна, яке належить клієнту позивача.

За результатами розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що належить клієнту позивача, судом апеляційної інстанції ухвалив рішення, яким в задоволенні клопотання відмовлено.

У зв'язку з допущенням слідчим бездіяльності, яка полягала у неповерненні зазначеного майна, позивачем було подано скаргу до Солом'янського районного суду міста Києва.

За наслідками розгляду скарги, судом постановлено ухвалу, якою слідчого зобов'язано повернути майно.

Саме невиконання слідчим зазначених судових рішень і зумовило звернення позивача з відповідним адвокатським запитом.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Також, слід мати на увазі, що згідно зі статтею 28 Закону України «Про інформацію», за режимом доступу до інформації, вона поділяється на відкриту та з обмеженим доступом. Інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом у свою чергу поділяється на конфіденційну і таємну.

Конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов (частина 2 статті 30 Закону).

До таємної інформації належить інформація, що містить відомості, які становлять державну та іншу передбачену законом таємницю, розголошення якої завдає шкоди особі, суспільству і державі (частина 7 статті 30 Закону). Така інформація є державною таємницею, згідно «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю».

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Тим часом запитувана позивачем інформація відповідним критеріям не відповідає. Навпаки, з метою дотримання вимог чинного законодавства, позивач звернувся саме з метою отримання інформації, яка стосується виключно інтересів його клієнта та жодним чином не розголошує інформацію, отриману під час здійснення кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про допущення відповідачем неправомірних дій щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015, що є підставою для зобов'язання відповідача надати відповідь на адвокатський запит від 07.12.2015.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Адвоката ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015.

3. Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області надати відповідь на адвокатський запит від 07.12.2015.

4. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський