Справа № 823/959/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року справа № 823/959/16

17 год. 13 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, третьої особи ОСОБА_3 - особисто, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі-відповідач) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у виконавчому провадженні № 36738659 щодо не складення постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та не складення акту про реалізацію предмета іпотеки за результатами отримання 17.06.2016 відповіді на лист начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименко Ю.В. № 12843 08/03-32 від 06.06.2016;

- зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області скласти постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та скласти акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 36738659 за результатами отримання 17.06.2016 відповіді на лист начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименка Ю.В. № 12843 08/03-32 від 06.06.2016.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 36738659 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у сумі 480057 грн. 14 коп. Після того, як торги не відбулися, стягувачу запропоновано прийняти майно ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу. Зазначена пропозиція викладена у листі начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 12843 08/03-32 від 06.06.2016, яким повідомлено, що реалізація нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2 не здійснена у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. У листі викладена пропозиція вирішити питання щодо залишення за ОСОБА_3 непроданого майна в рахунок погашення боргу та повідомлено, що відповідь необхідно надати у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання листа. 17.06.2016 відповідачем отримано заяву ОСОБА_3, якою останній повідомив про свою згоду залишити за собою майно в рахунок погашення боргу, проте, станом на час розгляду справи жодних дій для передачі стягувачу майна, відповідачем не вчинено.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області діє у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України. Також, представником відповідача зазначено, що Придніпровським відділом державної служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області направлено запит до Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого відповідач просив у триденний термін з дня отримання запиту надати копії правоустановчих документів та технічний паспорт на нерухоме майно, що належить на праві власності та зареєстроване за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 36738659 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у сумі 480057 грн. 14 коп.

Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 574 від 26.04.2010, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про стягнення в рахунок погашення боргу з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» коштів у сумі 480057 грн. 14 коп.

Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі договору іпотеки нерухомого майна від 13.03.2008 № 6/5/130308-1.

26.05.2013 Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника у ВП 33252752.

14.04.2015 було подано заявку щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

У подальшому, 28.05.2015 проведено електронні торги, проте зазначені торги не відбулись у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 84308.

03.06.2015, у зв'язку з тим що електронні торги не відбулися, про що 28.05.2016 сформовано протокол проведення електронних торгів № 84308, складено акт уцінки арештованого майна.

Надалі, 06.07.2015 проведено повторні електронні торги, проте зазначені торги не відбулись у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів 95084.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 у справі № 823/5020/15 подання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 574 від 26.04.2010, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення в рахунок погашення боргу з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» складу літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та складу літ Ф-1, загальною площею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 з публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на нового, а саме - ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 18024, паспорт НОМЕР_2, виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 02.07.1997. Зазначена ухвала набрала законної сили 15.10.2015.

27.01.2016, на виконання зазначеної ухвали, Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 36738659, відповідно до якої замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 574 від 26.04.2010 з публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на нового, а саме - ОСОБА_3.

Судом встановлено, що Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області після того, як торги не відбулися, запропоновано прийняти майно позивача в рахунок погашення боргу стягувачу у виконавчому провадженні ОСОБА_3, що підтверджується листом начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 12843 08/03-32 від 06.06.2016. Цим же листом повідомляється, що відповідь необхідно надати у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання листа.

21.06.2016 ОСОБА_3 до відповідача подано заяву від 17.06.2016, відповідно до якої повідомлено, що він погоджується на залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу.

Разом з тим, станом на час розгляду справи в суді, відомості стосовно прийняття постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту відсутні.

Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону № 606 визначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 62 Закону № 606 встановлено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання (ч. 7 ст. 62 Закону № 606).

За приписами ч. 8 ст. 62 Закону № 606 встановлено, що у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Частиною 9 ст. 62 Закону № 606 встановлено, що майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Згідно ст. 2 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (далі - Закон № 898) законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Статтею 41 Закону № 898 встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Реалізація предмета іпотеки здійснюється у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 4 ст. 47 Закону № 898 державний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалась відповідно до вимог вказаного Закону.

За приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 898, протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Згідно п. 1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 4.5.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що у разі якщо майно не було продано у зв'язку з відсутністю попиту, воно підлягає уцінці державним виконавцем відповідно до чинного законодавства, яка проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення строку реалізації майна на комісійних умовах. Про проведення уцінки майна державним виконавцем складається акт, у якому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки. Про проведення уцінки майна та її результати державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після її проведення повідомляє організатора прилюдних торгів (аукціону).

Згідно п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, якщо майно не було реалізовано в установленому порядку після його уцінки, державний виконавець проводить повторну уцінку в порядку, визначеному підпунктом 4.5.10 цього пункту.

Відповідно до п. 4.5.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо майно не було реалізовано в установленому порядку після його повторної уцінки, державний виконавець пропонує стягувану (стягувачам) залишити це майно за собою.

Відповідно до п. 4.5.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після його передачі новому власнику.

Враховуючи зазначене, пропозиція Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області є офіційним документом, який породжує правові наслідки, не лише для стягувача ОСОБА_3, а й для відповідача, оскільки в залежності від наданої стягувачем відповіді, у органу виконавчої служби виникають подальші обов'язки щодо передачі майна стягувачу.

Оскільки ОСОБА_3 своєчасно проінформував відповідача про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, то відповідач згідно з ч. 9 ст. 62 Закону № 606 та ч. 1 ст. 49 Закону 898, був зобов'язаний прийняти постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та за фактом такої передачі скласти акт про передачу майна стягувачу, які є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Разом з тим, відповідачем станом на час розгляду справи не надано доказів вчинення дій щодо вирішення питання про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Твердження представника відповідача, щодо вчинення дій по передачі майна боржника стягувачу, а саме направлення запиту до Черкаського обласного об'єднаного БТІ, не є належним підтвердженням правомірності дій відповідача, оскільки не спростовують бездіяльність відповідача щодо неприйняття постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та не складення акту за фактом такої передачі.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Крім того, в ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач, заперечуючи проти позову за правилами ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів правомірності зволікання у вирішенні питання про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а тому позовні вимоги у цій частині належить задовольнити.

Що стосується позовної вимоги позивача зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області скласти постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та скласти акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 36738659 за результатами отримання 17.06.2016 відповіді на лист начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 12843 08/03-32 від 06.06.2016, суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, встановлено, що з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Враховуючи, що позивач просить зобов'язати відповідача вчинити конкретні дії на майбутнє, суд дійшов висновку, що цими повноваженнями наділений виключно відповідач у порядку, встановленому Законом № 898, Законом № 606 та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у виконавчому провадженні № 36738659 щодо не складення постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та не складення акту про реалізацію предмета іпотеки за результатами отримання 17.06.2016 відповіді на лист начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименко Ю.В. № 12843 08/03-32 від 06.06.2016.

Зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області вирішити питання щодо прийняття постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та вирішити питання щодо складення акту про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 36738659 за результатами отримання 17.06.2016 відповіді на лист начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименка Ю.В. № 12843 08/03-32 від 06.06.2016.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, або без виклику особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 09.08.2016.