Справа № 2-а-55/10
Суддя: Галій О. Й.
Дата ухвалення: 2010-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-55/10 Провадження № 2-а-55/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2010 року Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді Галій О.Й.,

при секретарі Стасів С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Жидачеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов»язати нарахувати і виплатити підвищення до пенсії за віком як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язати нарахувати і виплатити підвищення до пенсії за віком як дитині війни.

На обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй призначено та отримує пенсію за віком. Крім того, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни та в силу ч. 1 ст. 6 цього Закону має право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області не виконує вимог Закону, відмовляє їй у проведені доплати до пенсії, а тому просить суд зобов»язати відповідача нарахувати і виплатити їй пенсію з врахуванням підвищення до пенсії на ЗО % розміру мінімальної пенсії за віком за період з 02.04.2006 р. по 31.12.2006 р., з 09.07.2007 по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 по 31.12.2008 р.

Позивачка в судове засідання не з»явилася, в поданій заяві просить справу розглядати за її відсутністю.

Представник Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області в судове засідання не з"явився, подав заяву про те, щоб справу слухати за відсутністю їх представиника та долучив заперечення на позовну заяву, позов не визнав.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав:

Як свідчить пенсійне посвідчення, видане на ім'я ОСОБА_1, що позивачка є пенсіонером за віком, отримує пенсію. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має правовий статус дитини війни, так як на час закінчення Другої світової війни їй було менше 18 років. Крім того, згідно ст. 6 цього закону має право на підвищення пенсії на ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 1 розділу ІУ Прикінцеві положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни», цей закон набирає чинності з 01 січня 2006 року. Частиною першою ст. 6 цього Закону встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідач в 2008 р. за червень - грудень частково провів позивачам проплату надбавки до пенсії, в розмірі 10% від встановленого державою розміру. Протягом 2007 р. жодні проплати не проводилися.

П. 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак, Законом України від 16.01.2006 року № 3367 -ІУ «Про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» п. 17 ст. 77 виключено та ст. 110 (викладеною цим законом у новій редакції) установлено, що пільги дітям війни, передбачені аб. 7 ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджується з 01 січня 2006 року, а статтею 6 - у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному КМ України за погодженням із комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Цей закон був опублікований 22.03.2006 року, а тому набрав чинності 02.04.2006 року.

Тобто, з 02.04.2006 року ст. 6 Закону про соціальний захист дітей війни знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватися лише за певних умов, зокрема поетапно, за результатами виконання бюджету в

першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок у 2006 році визначений не був, що виключає можливість збільшення пенсії дітям війни. Тобто, ці підвищення повинні були здійснюватися у випадку вищезазначених умов. Оскільки, такі умови не настали, тому в частині заявлених вимог про виплату пенсії за 2006 рік позивачам слід відмовити.

Законом України від 19.12.2006 р. № 489- У "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема п. 12 ст. 71, знову було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Законом України "Про соціальний захист дітей війни».

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6- рн/ 2007 визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни».

П. п. 2 п. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 р. внесено зміни до ст. 6 Закону України «"Про соціальний захист дітей війни», де передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 10- рп від 22.05.2008 року визнані неконституційними п.п. 2 п. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 р.» щодо зупинення дії на 2008 р. ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень за 2007- 2008 р.р. знову почали діяти положення ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни. Тобто, з часу прийняття цих рішень у позивачки відновилося право на підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідач ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснив це підвищення пенсії, чим порушив права позивачки, визначені Конституцією України та вказаним Законом.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" надбавки та підвищення, встановлені до пенсій виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доводи представника відповідача про те, що законодавством не передбачено механізму розрахунку підвищення пенсії дітям війни та те, що ч.ч. 1, 2 ст. 73 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного Фонду України та їх використання тільки за призначенням, не приймається до уваги у зв»язку з їх недоведеністю. Посилання представника відповідача не те, що відсутній механізм виплати вказаної допомоги, також не заслуговує на увагу та спростовується наступним. Відсутність механізму виплати вказаної державної допомоги в законі відповідно до ст. З Конституції України не дає підстав відповідачам відмовляти позивачам в її виплаті, оскільки норма закону ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» є діючою, а за відсутності закону, який регулює дані правовідносини, повинен застосовуватися закон, який регулює подібні правовідносини, відповідно до вимог ч. 4 ст. 8 і ч. 7 ст. 9 КАС України.

Таким чином, для розрахунку вказаної державної соціальної допомоги необхідно керуватися ст. 28 Закону України» Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» № 1058 - ІУ від 09.07.2003 року, яка передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, який в свою чергу встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Право позивачки на отримання підвищення пенсії закріплено у Законі, гарантовано державою та підтверджується доказами, а обов»язок на здійснення перерахунку пенсії позивачам покладено саме на Управління Пенсійного Фонду України в Жидачівському районі.

В силу ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов»язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно з законом.

Також відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачці не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов»язань, встановлених ст. 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Отже, безпідставним є посилання відповідача на відсутність надходжень з Державного бюджету України, як на підставу не нарахування позивачці зазначеного підвищення.

Враховуючи, що управлінням пенсійного фонду України у Жидачівському районі не виплачено позивачці v встановленому Законом пооядку надбавки до пенсії, суд вбачає підстави для визнання відмови у виплаті ЗО - ти відсоткового підвищення до пенсії за період із 09 липня до 31 грудня 2007 року та 22 травня по 31 грудня 2008 року, протиправною.

Згідно ч. 2 ст, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь- яким строком.

У відповідності до ст. 94 КАС України підлягають стягненню судові витрати в користь позивачки, розмір яких підтверджено наданими квитанціями про оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 71, 86, 122, 138, 158-163,167 КАС України, ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», рішеннями Конституційного Суду України № 6- рп/ 2007 рік від 09.07.2007 року, № 10- рп від 22.05.2008 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про визнання дій неправомірними щодо незабезпечення проведення щомісячної доплати за статусом "Діти війни" та зобов'язати нарахувати і виплати підвищення до пенсії за віком як дитині війни - задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо незабезпечення проведення щомісячної доплати за статусом "Діти війни" за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та за період 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області провести нарахування та виплати недоплачену щомісячну державну грошову допомогу як дитині війни на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (30% мінімальної пенсії за віком) за період з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 р. та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з врахуванням виплачених сум, ОСОБА_1.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 3 грн 40 коп судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до адміністративного суду апеляційної інстанції через Жидачівський районний суд.

ОСОБА_2Й

Примітка: постанова в одному примірнику виготовлена в нарадчій кімнаті.