Справа № 461/4723/16-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/4723/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Шокало Володимира Степановича про визнання дій протиправними,звільнення від адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Шокало Володимира Степановича в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову № 1654/20909/16 від 13.05.2016 року про накладення на нього стягнення за порушення митних правил. Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України; на позивача накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8500,00 грн. ОСОБА_1 дану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Органом митниці встановлено, що вина ОСОБА_1 полягає у ввезенні на митну територію України 22.01.2015 року транспортного засобу «VW LT» держномер НОМЕР_1 , та неповернення автомобіля за кордон України станом на 28.04.2015 року. Позивач зазначає, що його вина у вчиненні порушення митних правил відсутня, оскільки в даному випадку має місце дія обставин непереборної сили. Транспортний засіб був переданий ПСМОП «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області, та залучений до виконання завдань в зоні проведення АТО.
Просить суд визнати неправомірними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС та змінити постанову, звільнивши його від адміністративної відповідальності та обмежившись усним зауваженням.
Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити.
Представник Львівської митниці ДФС під час розгляду справи проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що у діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, передбачене ний ч. 3 ст. 470 МК України, а постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокало В.С. № 1654/20908/16 від 13.05.2016 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України та накладено штраф в розмірі 8500 грн., копію вказаної постанови вручено позивачу у встановленому ст. 285 КУпАП порядку .
У протоколі про порушення митних правил № 1654/20908/16 від 28.04.2016 року, зазначено, що в ході перевірки бази даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 22.01.2015 року ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС у режимі транзит транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території республіки Польща, а саме легковий автомобіль марки «VW LT» держномер НОМЕР_1 . Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 28.04.2016 року громадянином ОСОБА_1 не вивозився та у іншій митний режим згідно законодавства не поміщений.
Частиною 1 ст.381 МК передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.
Відповідно до ч.1 ст.92 МК митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.
Згідно з ч.1 ст.93 МК товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.
Враховуючи, що позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, згідно чинного законодавства (що ним не заперечується), вказаний транспортний засіб перебував на митній території України в митному режимі транзиту до моменту його вивезення з митної території України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).
Відповідно до ч.3 ст.470 МК перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.
При цьому перевізник зобов`язаний:
1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;
2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Позивач ОСОБА_1 посилається на факт передачі автомобіля полку ПСМОП «Дніпро-1» ГУМВС України у Дніпропетровській області, який був знищений в зоні бойових дій (с. Піски Донецької області), долучив довідку, видану командиром полку від 15.05.2015 року.
Однак подана довідка не може братися до уваги, оскільки її достовірність викликає сумніви. Із вказаної довідки не вбачається коли позивач передав автомобіль та дату його знищення, що не дає змоги встановити чи це відбулося до протермінування транзиту чи після.
Належним чином оформлених документів, що в дійсності підтверджують факт передачі транспортного засобу суду не було надано. Відсутні також докази оформлення у встановлених законодавством спосіб вказаного автомобіля на баланс військової частини.
В свою чергу Митниця, вказує на те, що ст.192 МК, чітко визначає умови при настанні яких особа звільняється від відповідальності за вказане порушення митних правил. А саме такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.
Згідно «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 обставинами непереборної сили визнаються смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.
«Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 (далі Порядок №657) до обставин непереборної сили віднесено надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Аварія ж це небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Порядок № 657 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
ОСОБА_1 не виконав обов`язкову вимогу ч. 2 ст. 192 МК про термінове повідомлення найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу.
Належні способи захисту це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої уможливлює обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів
Вищий адміністративний суд України в абзаці 1 пп. 10.3 п.10 постанови Пленуму від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.
Частиною 2 ст. 162 КАС закріплено, що при задоволенні адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов`язання відповідача вчинити певні дії; зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 3 ч.1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що постанову іншого органу по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Стаття ж 293 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
Системний аналіз наведених вимог законодавства дає можливість прийти до висновку, що суд має право, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, прийняти постанову про зміну заходу стягнення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, при цьому виключно в межах передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення в межах санкції відповідної статті МК, за порушення якої накладено адміністративне стягнення.
Відтак, суд не має права змінювати штраф на попередження, оскільки санкція ч. 3. ст. 470 МК не передбачає альтернативного виду стягнення у разі вчинення відповідного правопорушення.
Звернувшись до суду з вимогою про зміну виду стягнення позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права.
За таких обставин, враховуючи недоведеність існування непереборної сили, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Шокало Володимира Степановича про визнання дій протиправними,звільнення від адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Радченко В.Є.