Справа № 509/2022/14-а
Суддя: Бичковський Є. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/2022/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бичковського Є.Л.,

при секретарі Ауловій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольського районного сектору Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що вона є власником бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1 По результатах планової перевірки 21 травня 2013 року їй був наданий припис №136, який був нею повністю виконаний.

Але майже через рік, 30 квітня 2014 року, коли база відпочинку ще не почала працювати, державний інспектор з пожежного нагляду Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області Чухно М.Я. за результатами планової перевірки склала протокол про адміністративне правопорушення №052040, в якому зазначила, що позивачка порушила вимоги законодавства та не виконала вимоги припису №136 від 21 травня 2013 року. Того ж 30 квітня 2014 року головний державний інспектор з пожежного нагляду Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області Чухно М.Я. за результатами планової перевірки склала постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Позивачка просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області від 30 квітня 2014 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.ст. 175, 188-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні позивачка та її представник адміністративний позов підтримали, при цьому представник позивачки звернула увагу суду на те, що база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" не є об'єктом з високим ступенем ризику техногенної та пожежної безпеки, тому відповідач має право проводити планові перевірки цього суб'єкта господарювання тільки 1 раз на 5 років.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на дотримання порядку притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали даної адміністративної справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка є директором бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з актом державної приймальної комісії, до складу якої входив представник пожежного нагляду, 28 грудня 2007 року база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" була прийнята в експлуатацію з наданням висновку, що на об'єкті створені безпечні умови для праці, виробничого персоналу та перебування людей відповідно до вимог нормативно-правових актів з пожежної безпеки.

По результатах планової перевірки бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 21 травня 2013 року позивачці був наданий припис №136 про усунення порушень вимог законодавства у галузі пожежної та техногенної безпеки, в тому числі з вимогами щодо здійснення заходів захисту будівель, споруд та приміщень від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (п.2), виконання технічного діагностування наявних вогнегасників за допомогою організації, що має ліцензію на право проведення таких робіт (п.3).

Відповідно до зазначеного припису позивачці було надано строк для виконання вимог припису до 20 червня 2013 року.

В обґрунтування позову позивачка наполягає на виконанні нею вимог припису від 21 травня 2013 року №136 та роботі бази відпочинку у літньому сезоні 2013 році без порушень вимог законодавства у галузі пожежної та техногенної безпеки.

Відповідачем не надано доказів проведення позапланової перевірки бази відпочинку у літку 2013 року та невиконання позивачкою вимог припису у цей період.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Більш ніж через 11 місяців після надання припису 30 квітня 2014 року державний інспектор з пожежного нагляду Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області Чухно М.Я. склала відносно позивачки протокол про адміністративне правопорушення за ст.188-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення з якого вбачається, що за результатами планової перевірки бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" позивачка як особа відповідальна за пожежну безпеку не виконала вимоги п.2 та п.3 припису про усунення порушень вимог законодавства у галузі пожежної та техногенної безпеки №136 від 21 травня 2013 року, а саме: не здійснила захист будівель, споруд та приміщень від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, не забезпечила базу відпочинку технічним обслуговуванням наявних вогнегасників за допомогою організації, що має ліцензію на право проведення робіт.

Всупереч вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі не зазначений, а це свідчить про неконкретність висунутого позивачці обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення та, як наслідок, це перешкоджало забезпеченню права позивачки на захист.

Згідно з записом у протоколі позивачка була повідомлена, що розгляд її справи відбудеться 30 квітня 2014 року о 13.00 у приміщенні Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області.

Відповідно до акту перевірки від 30 квітня 2014 року №114 перевірка бази-відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" тривала з 10.30 до 15.20 годин, тобто протокол про адміністративне правопорушення був складений ще до закінчення перевірки бази відпочинку.

Згідно з поясненнями позивачки у судовому засіданні 30 квітня 2014 року приміщення Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області вона не відвідувала, а постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності була складена державним інспектором з пожежного нагляду Чухно М.Я. на місці перевірки на базі відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Зазначені обставини вказують на порушення процедури притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, дотримання якої є необхідною умовою запобігання необґрунтованого звинувачення, забезпечення права особи на захист та притягнення до відповідальності лише винної особи.

Поряд з цим, постановою державного інспектора з пожежного нагляду Овідіопольського РС ГУ ДСНС України в Одеській області Чухно М.Я. від 30 квітня 2014 року за вищезазначені, вказані в протоколі порушення, позивачку було винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.188-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 102 гривні.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір по суті суд також звертає увагу, що п.3 припису №136 від 21 травня 2013 року містить вимогу виконання одноразової дії - проведення технічного діагностування наявних вогнегасників за допомогою організації, що має ліцензію на право проведення таких робіт, а відповідно до оскарженої постанови від 30 квітня 2014 року позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності за незабезпечення бази відпочинку технічним обслуговуванням наявних вогнегасників за допомогою організації, що має ліцензію на право проведення робіт, що передбачає не здійснення одноразової дії, а укладення договору про технічне обслуговування з такою організацією на певний строк.

Згідно з ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення крім іншого завданням цього Кодексу є зміцнення законності та запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.2 Кодексу цивільного захисту України запобігання виникненню надзвичайних ситуацій - це комплекс правових, соціально-економічних, політичних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом'якшення її можливих наслідківю.

Як вбачається з п.2.9 Порядку проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України, затвердженого наказом МНС України від 25 травня 2012 №863 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 червня 2012 року

за № 1054/21336, з метою перевірки виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових перевірок, органам Держтехногенбезпеки України надано право здійснювати позапланові перевірки суб'єктів господарювання.

Ст.188-8 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено адміністративну відповідальність посадових осіб за невиконання приписів та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку, або створення перешкод для їх діяльності у вигляді накладення штрафу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Припис - це обов'язкова для виконання письмова вимога, яка видається юридичним і фізичним особам з метою припинення виявленого порушення законодавства та усунення його наслідків.

Виходячи з наведених вимог діючого законодавства України суд вважає, що після виявлення на об'єкті суб'єкта господарювання порушень законодавства про пожежну та техногенну безпеку та надання обов'язкового до виконання відповідного припису з встановленням строку його виконання, посадова особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку, має здійснити перевірку виконання припису у максимально наближені до встановленої у приписі дати його виконання з метою завчасного реагування загрозі виникнення надзвичайних ситуацій на такому об'єкті та їх недопущення.

Поряд з цим, відповідно до ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Оскільки приписом визначено строк його виконання - до 20 червня 2013 року включно, перебіг строку притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за його невиконання починається з 21 червня 2013 року і закінчується 21 липня 2013 року включно. На думку суду невиконання вимог припису, в якому визначено строк його виконання, не вважається триваючим порушенням.

В силу положень, що викладені в п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, унеможливлює розгляд справи та зобов'язує орган (посадову особу), що її розглядає, закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач не врахував положення ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не виконав приписи п.7 ст.247 цього Кодексу, та наклав на позивачку адміністративне стягнення після закінчення двомісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши встановлені по справи обставини у їх сукупності та зіставивши з вимогами законодавства, суд вважає, що оскаржена постанова є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 161, 163 КАС України, на підставі ст.ст. 188-8, 256, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядку проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України та визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів МНС України, затвердженого наказом МНС України від 25 травня 2012 року № 863, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора з пожежного нагляду Овідіопольського районного сектору Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 30 квітня 2014 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.188-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Л.Бичковський