Справа № 812/169/15
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року справа №812/169/15

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року у справі №812/169/15 за позовом ОСОБА_2 до Новоайдарського районного відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області про визнання незаконними дій щодо складання вимоги № Ф-8 від 17 березня 2014 року, скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року ОСОБА_2 ( далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточнень до позову від 16 лютого 2016 року) до Новоайдарського районного відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач 1), Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач 2), Реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач 3) про визнання незаконними дії Новоайдарського відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо складання вимоги від 17 березня 2014 року № Ф-8, скасування державної реєстрації особи з назвою Старобільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Луганській області, як таку, що проведена на підставі не чинних установчих документів з порушенням вимог (а.с.3-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року у задоволені позову відмовлено повністю за необґрунтованістю (а.с.120-124).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовані і не враховані істотні обставини справи, які підтверджені належними документальними доказами. Вважає, що представник третього відповідача порушив порядок реєстрації особи з назвою «Старобільська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області» в зв'язку з нечинним Положенням про Старобільську ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області, що свідчить про незаконність такої реєстрації, оскільки вона не відповідає чинному законодавству на момент реєстрації. Посилається на те, що матеріалами справи підтверджується факт його відсутності платником пенсійних внесків, що свідчить про відсутність реєстрації позивача платником єдиного внеску. Просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутністю (а.с.134-138).

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотанням про особисту участь у розгляді справи не звертались, апелянтом в апеляційній скарзі вказано, а представником відповідача 2 надані заперечення, з зазначенням про розгляд справи за їх відсутністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_2, 14 жовтня 1996 року зареєстрований як фізична особа - підприємець (РНОКПП НОМЕР_1) Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області за № 0000526. Позивача взято на податковий облік Старобільською ОДПІ (Новоайдарське відділення) 15 жовтня 1996 року. Позивач є платником єдиного внеску, що підтверджується матеріалами справи (а.с.46, 47).

Позивач має заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 11310,78 грн., яка передана від Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, у тому числі: за ІІІ квартал 2013 року нарахована по строку 21 жовтня 2013 року сума єдиного внеску у розмірі 1194,03 грн.; за ІV квартал 2013 року нарахована по строку 20 січня 2014 року сума єдиного внеску у розмірі 1218,67 грн. Загальна сума заборгованості станом на 17 березня 2014 року за позивачем складає 13723,48 грн. (а.с.41-45).

Старобільською ОДПІ (Новоайдарське відділення) на підставі даних картки особового рахунку платника сформовано вимогу про сплату боргу від 17 березня 2014 року № Ф-8 на суму заборгованості 13723,48 грн., яку було вручено особисто 2 квітня 2014 року ОСОБА_2 (а.с.40).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності складання податковим органом вимоги відносно позивача, що регулюється нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ) та Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 9 вересня 2013 року № 455 (далі - Інструкція № 455) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Законом №2464-VІ визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту сьомого частини першої статті 13 Закону №2464-VІ органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Пунктами 41.1 та 41.2 статті 41 Податкового Кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону №2464-VІ передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачою зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених Законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VІ визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до пункту третього Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Абзацом третім пункту восьмого статті 9 Закону №2464-VІ передбачено, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За даними картки особового рахунку позивача станом на 22 квітня 2014 року він мав заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 13723,48 грн. (недоїмка), а станом на 30 квітня 2015 року вказана заборгованість склала 20063,23 грн. (а.с.43-45).

Отже, наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 13723,48 грн. підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовується доводами скаржника.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що Старобільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Луганській області не має відповідних повноважень на видання вимоги від 17 березня 2014 року № Ф-8, з огляду на наступне.

За приписами статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що Старобільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Луганській області зареєстровано в якості юридичної особи () 7 червня 2013 року (а.с.109,110).

Відповідно до Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2013 року №141/2013, Міністерство доходів і зборів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства доходів і зборів згідно з додатком, зокрема Головне управління Міндоходів у Луганській області та Старобільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Луганській області, до складу якої входить Новоайдарське відділення (а.с.38, 39).

Згідно з Положенням про Старобільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Луганській області, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 17 квітня 2013 року № 54, перша є територіальним органом Міндоходів, який підпорядковується Міністерству доходів і зборів України та Головному управлінню Міндоходів у Луганській області та забезпечує реалізацію повноважень Міндоходів на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць (а.с.37).

З аналізу наведеного вбачається, що Старобільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Луганській області має правовий статус юридичної особи, наданий вказаному органу відповідно до законодавства України.

Таким чином, перший відповідач, на виконання положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має вчиняти дії передбачені цим законом, що свідчить про те, що перший відповідач, складаючи вимогу про сплату боргу, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень передбачених Конституцією України та законами України.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-ІV.

В силу норм цього Закону посадовою особою, яка від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є державний реєстратор.

Відповідно до приписів статті 4 Закону № 755-ІV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 2 статті 38 Закону № 755 встановлено, що визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених Законом, зокрема, є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи.

Обставини, які згідно з вказаною нормою є підставою для припинення юридичної особи, підлягають встановленню в судовому процесі як підстава для прийняття відповідного судового рішення та не є предметом самостійних позовних вимог.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено права фізичної особи, що не є засновником юридичної особи, вимагати припинення такої юридичної особи чи скасування її державної реєстрації.

Владні управлінські функції відповідача 3 щодо внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у спорі, що розглядається, безпосередньо не стосуються позивача у справі, як фізичної особи, не створюють саме для нього юридичних наслідків, оскільки направлені на вчинення реєстраційних дій щодо юридичної особи (в даному випадку першого відповідача - Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області). Саме для цієї юридичної особи дії державного реєстратора, як суб'єкта владних повноважень і мають наслідком виникнення певних прав та обов'язків.

У спірних правовідносинах, які є предметом розгляду цієї справи є правовідносини, що склались виключно між позивачем та відповідачем 1. Саме у відносинах з відповідачем 1, у позивача, як особи, що зареєстрована платником страхових внесків, стягувачем яких, в цьому випадку євідповідач 2, і можуть виникати певні права та обов'язки.

Тобто, в даному випадку безпосередньо між позивачем та відповідачем 3 відсутні будь-які правовідносини, оскільки дії відповідача 3 направлені до іншої особи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року у справі №812/169/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року у справі №812/169/15 за позовом ОСОБА_2 до Новоайдарського районного відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області про визнання незаконними дій щодо складання вимоги № Ф-8 від 17 березня 2014 року, скасування державної реєстрації - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г. М. Міронова