Справа № 824/351/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/351/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Агатія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 06 квітня 2016 року №000018.

В обґрунтування позову вказувала про безпідставність винесення відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки воно прийнято без урахування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 04 березня 2016 року №6, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Відтак, посилаючись на відсутність факту вчинення правопорушення, яке, на думку контролюючого органу, полягало в реалізації неповнолітній особі тютюнових виробів, ОСОБА_3 просила суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень вказував, що на підставі матеріалів перевірки відносно ОСОБА_4 та протоколу про адміністративне правопорушення, Чернівецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 06 квітня 2016 року №000018. Зазначив, що в ході перевірки матеріалів встановлено порушення позивачем статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», згідно якої забороняється продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Наголошував, що оскаржуване позивачем рішення прийняте з урахуванням вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_3 була фізичною особою-підприємцем, основний вид економічної діяльності якої - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивач мала право роздрібної торгівлі тютюновими виробами на підставі відповідної ліцензії. Адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1, магазин-бар.

12 лютого 2016 року працівниками Садгірського ВП ЧВП ГУНП України в Чернівецькій області в ході проведення профілактичних заходів на території Садгірського району м. Чернівці виявлено адміністративне правопорушення - факт реалізації продавцем ОСОБА_4 в магазині-барі «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

У зв'язку з цим інспектором Садгірського ВП ЧВП ГУНП України в Чернівецькій області лейтенантом поліції Руснаком Д.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення по відношенню до продавця ОСОБА_4

Даний протокол було направлено адміністративній комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради для прийняття рішення згідно чинного законодавства відносно указаної фізичної особи.

03 березня 2016 року Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області прийнято у відношенні до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 розпорядження за №119-р, яким зобов'язано відділ контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів забезпечити у порядку, передбаченим чинним законодавством, на підставі встановлення факту продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років, виконати процедуру анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1).

04 березня 2016 року, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №126 від 12 лютого 2016 року, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради винесено постанову №6 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного порушення.

06 квітня 2016 року Чернівецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області на підставі матеріалів Садгірського ВП ЧВП ГУНП України в Чернівецькій області та протоколу про адміністративне правопорушення ЧВ №006953/126 від 12 лютого 2016 року прийняла рішення про застосування фінансових санкцій №000018, згідно якого встановлено порушення вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Вказаним рішенням згідно з абзацом дев'ятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до Головного управління ДФС в Чернівецькій області зі скаргою від 15 квітня 2016 року.

27 квітня 2016 року до позивача надійшло рішення Головного управління ДФС в Чернівецькій області про продовження строку розгляду скарги до 18 червня 2016 року.

07 червня 2016 року відповідач у судовому засіданні надав рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 06 квітня 2016 року №000018 про застосування фінансових санкцій - без змін.

До встановлених обставин суд застосовує наступні положення законодавства та робить відповідні висновки.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно положень статті 1 Закону №481/95-ВР тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

За приписами статті 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом дев'ятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Згідно частини четвертої статті 17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі - Порядок №790).

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №790 за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно пункту 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що на підставі матеріалів правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб'єктів господарювання (суб'єктів підприємницької діяльності) за вчинення порушень, визначених статтею 17 Закону №481/95-ВР, органами доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини та зважаючи на наведені положення законодавства, суд вважає про наявність у відповідача компетенції та обґрунтованих підстав для притягнення позивача - суб'єкта господарювання (суб'єкта підприємницької діяльності) до фінансової відповідальності у вигляді штрафу за продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Факт указаного порушення підтверджується наявними у справі матеріалами правоохоронних органів, які і були розглянуті відповідачем при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення.

Вказаними матеріалами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями неповнолітніх, опитаних у присутності понятих, встановлено факт продажу 12 лютого 2016 року продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 неповнолітньому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сигарет марки «LM LOFT BLUE» за ціною 10 грн.

При цьому дії по проведенню перевірки та складанню протоколу про адміністративне правопорушення ні позивачем, ні ОСОБА_4 не оскаржувались. До того ж, остання відмовилась надати пояснення та підписати указаний протокол, про що у ньому міститься відповідна відмітка.

В ході судового розгляду справи позивачем не заперечувалось та підтверджується наявними у справі матеріалами те, що вона перебувала у трудових відносинах із ОСОБА_4, яка працювала продавцем в магазині-барі «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 й здійснювала реалізацію належних позивачу тютюнових виробів на підставі відповідної ліцензії, виданої ОСОБА_3

Згідно частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність оскаржуваного позивачем рішення. При його прийнятті суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість позивачем не доведено протиправність рішення Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про застосування фінансових санкцій від 06 квітня 2016 року №000018.

Так, в ході розгляду даної справи позивач, на запитання суду, не навів норми матеріального права, яку, на його думку, порушено відповідачем при винесенні указаного рішення.

Водночас позивач, обґрунтовуючи незаконність оскаржуваного рішення, вказував на відсутність факту правопорушення, посилаючись при цьому на постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 04 березня 2016 року №6, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

На думку позивача, відповідач безпідставно не врахував зазначене рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради при вирішенні питання щодо застосування до неї фінансових санкцій.

Між тим, такі посилання позивача є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі.

Ні Закон №481/95-ВР, ні Порядок №790 не зобов'язують контролюючий орган при вирішенні питання про застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій за порушення норм Закону №481/95-ВР враховувати рішення органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, вчинені фізичними особами (в даному випадку продавцем магазину, в якому здійснювалась реалізація належних позивачу - суб'єкту господарювання тютюнових виробів).

Як уже зазначалось, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийнято на підставі матеріалів правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тобто у відповідності до пункту 5 Порядку №790.

Суд зазначає, що порушення встановленого Законом №481/95-ВР порядку реалізації тютюнових виробів у торговій одиниці, що належить громадянину-суб'єкту підприємницької діяльності, є підставою для притягнення останнього до встановленої таким законом фінансової відповідальності незалежно від того, якою конкретно особою здійснювався продаж тютюнових виробів неповнолітнім особам, та незалежно від того, чи було таку фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності, встановленої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Перевіряючи правомірність рішення суб'єкта владних повноважень від 06 квітня 2016 року №000018, відсутні підстави для надання оцінки постанові адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 04 березня 2016 року №6, оскільки така не приймалась і в силу норм, які регулюють спірні правовідносини, не повинна була прийматись до уваги відповідачем при винесенні оскаржуваного позивачем у даній справі рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про протиправність проведення перевірки чи порушення відповідачем норм Закону №481/95-ВР й Порядку №790 при прийнятті оскаржуваного рішення, а відповідачем, у свою чергу, надано належні докази про встановлення факту скоєння порушення норм Закону №481/95-ВР та обґрунтовано правомірність притягнення позивача до фінансової відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 позову.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк