Справа № 815/1629/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1629/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа - Василівська сільська рада Фрунзівського району Одеської області, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 01.10.2015 р. № ДС-19-15-7777.6-8139/22-15 у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів); зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву/клопотання позивача від 20.08.2015 р. та прийняти відповідне рішення шляхом видання наказу про надання дозволу на розроблення цього проекту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2015 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів), долучивши до клопотання відповідний пакет документів. У відповідь листом від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8139/22-15 відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав включення вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, що затверджено наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 18.09.2014 року №77 із змінами від 30.09.2015 року № 117. Позивач вважає доводи Головного управління Держземагенства в Одеській області необґрунтованими та протиправними, оскільки вони суперечать вимогам Земельного кодексу України, а тому просить суд визнати таку відмову відповідача у наданні дозволу протиправною та зобов'язати Головне управління Держземагенства в Одеській області повторно розглянути заяву/клопотання від 20 серпня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів) із прийняттям відповідного рішення шляхом видання наказу про надання дозволу на розроблення вказаного проекту, оскільки земельна ділянка, щодо якої було подано клопотання, не є сформованою, її площа та межі не визначені, кадастровий номер не присвоєно та до Державного земельного кадастру її не внесено, а станом на момент звернення позивача із клопотанням, вказана земельна ділянка не була включена до переліку, про що свідчить Наказ від 30.09.2015 року, а тому у відповідача були наявні всі підстави для надання позивачу дозволу.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Так, відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 Держземагенству доручено забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів, згідно наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року», головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року № 77 зі змінами від 30.09.2015 року №117, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого і включена спірна земельна ділянка, а тому відповідно до ст.36 Земельного кодексу України такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу або надаватись у користування до завершення торгів і позивачу запропоновано придбати бажану земельну ділянку на земельних торгах. Щодо посилань позивача на відсутність підстав для включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, несформованих земельних ділянок, відповідач вказує, що згідно протоколу № 2 засідання колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року вирішено за результатами аналізу матеріалів інвентаризації та іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб, затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагенства України перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що мають бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу (крім тих, на яких розташовано нерухоме майно, або тих, які на законних підставах знаходяться у користуванні заявників, або тих, щодо яких надано дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою або станом на 15.10.2014 року у відповідному головному управлінні вже зареєстровано клопотання про надання такого дозволу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому доводи позивача є необґрунтованими та не відповідають вимогам діючого законодавства. Також суд не в праві приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів, зокрема, щодо надання земельних ділянок у власність або в користування, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи - Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданої до канцелярії суду заяви «про визнання позову» надав пояснення, що 22.06.2015 року відповідач звернувся до третьої особи із заявою про висловлення позиції щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу, за розглядом якої листом від 07.07.2015 року № 100 рада повідомила відповідача про те, що на сесії ради розглядались заяви семи громадян, серед яких була і заява позивача та рішенням сесії №320-VI від 30.06.2015 року надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву № 24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. Також просив розглянути справу за відсутності представника Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що 19 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області із заявою про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га із земель запасу Василівської сільської ради, бажано біля населеного пункту с. Василівка.

На сесії Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області розглянуто, зокрема, вказану заяву позивача та Рішенням № 320-VI від 30.06.2015 року надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву №24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства.

Поряд із тим, 22.06.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області до сільських, селищних, міських рад Одеської області скеровано лист №ДС-18-15-7777.6-2301/22-15 щодо висловлення позиції про надання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою, зокрема, на території Василівської сільської ради Фрунзівського району та запропоновано надати відповідь на даний лист, що надійшов на адресу третьої особи, у термін 20 календарних днів з моменту його отримання.

Листом від 07.07.2015 року № 100 Василівська сільська рада Фрунзівського району Одеської області повідомила відповідача про те, що 30.06.2015 року на сесії ради розглядались заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства семи громадян, в тому числі заява ОСОБА_1 та за результатом розгляду заяв громадянам надано згоду на розроблення проекту землеустрою, про що прийняті відповідні рішення, які разом із викопіюванням додано до відповіді третьої особи.

20 серпня 2015 року позивач звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів), долучивши до клопотання наступні документи: копія паспорта громадянина України, копія ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, довідка Василівської сільської ради, викопіювання (креслення) існуючого використання земельних ділянок Василівської сільської ради.

Листом від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8139/22-15 відповідач відмовив у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав включення вказаної земельної ділянки до переліку земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, та повідомлено, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року», головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77 зі змінами від 30.09.2015 року №117, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого і включена спірна земельна ділянка, а тому відповідно до ч.3 ст.136 Земельного кодексу України такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу або надаватись у користування до завершення торгів і позивачу запропоновано придбати бажану земельну ділянку на земельних торгах.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 121 Земельного кодексу передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Особливості надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовані статтею 123 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Так, цією статтею передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже законодавством передбачено лише єдину підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає лише у невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на матеріли справи, відповідач у своєму листі від 01.10.2015 року, як на підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду, послався на те, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року» головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77 зі змінами від 30.09.2015 року №117, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого і включена спірна земельна ділянка, а тому відповідно до ч.3 ст.136 Земельного кодексу України такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу або надаватись у користування до завершення торгів.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає вказану відмову неправомірною, а позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Так, 18.09.2014 року головним управлінням Держземагенства в Одеській області прийнято наказ від 18.09.2014 року №77, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами.

В подальшому 30.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області прийнято Наказ № 117, яким доповнено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого 30.09.2015 року включена земельна ділянка із клопотанням щодо якої про надання дозволу на розробку проекту землеустрою звернувся позивач до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 26.08.2015 року, тобто до прийняття та включення вказаної земельної ділянки до переліку.

Відповідно до ст.134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

В той же час, на сесії Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області розглянуто заяву позивача та Рішенням № 320-VI від 30.06.2015 року надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву № 24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (а.с. 45).

Також 22.06.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області до сільських, селищних, міських рад Одеської області скеровано лист № ДС-18-15-7777.6-2301/22-15 щодо висловлення позиції про надання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою, зокрема, на території Василівської сільської ради Фрунзівського району, у відповідь на який листом від 07.07.2015 року №100 Василівська сільська рада Фрунзівського району Одеської області повідомила відповідача про те, що 30.06.2015 року на сесії ради розглядались заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства семи громадян, в тому числі заява ОСОБА_1, та за результатом розгляду заяв громадянам надано згоду на розроблення проекту землеустрою, про що прийняті відповідні рішення, які разом із викопіюванням додано до відповіді третьої особи

Таким чином, відповідач був обізнаний про існування Рішення № 320-VI від 30.06.2015 року, яким надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність, яка розташована за адресою: Одеська область, Фрунзівський район, вище села Василівка, біля масиву №24 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, проте включив дану земельну ділянку до Переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, що є неприпустимим, оскільки позивачем розпочато реалізацію права на отримання земельної ділянки, яка на момент подачі клопотання не була включена до Переліку, жодних обмежень у її користуванні не існувало, та, як слідує із положень частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, така підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була відсутня.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, яка викладена у листі Головного управління Держземагентства в Одеській області від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8139/22-15, є протиправною.

Беручи до уваги неправомірний характер відмови відповідача у наданні позивачу відповідного дозволу, на переконання суду, задоволенню підлягає також вимога позивача в частині зобов'язання Головного управління Держземагентства в Одеській області повторно розглянути клопотання позивача від 20 серпня 2015 року.

В той же час, не підлягає до задоволення позовна вимога щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу за результатами розгляду відповідного клопотання. Так, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз приписів КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд не може зобов'язати відповідача прийняти рішення про надання дозволу позивачу за результатами розгляду відповідного клопотання з огляду на те, що суд не вправі підміняти орган державної влади, до компетенції якого віднесено розгляд відповідного клопотання, оскільки такий розсуд матиме ознаки втручання у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 01.10.2015 року № ДС-19-15-7777.6-8139/22-15 у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву/клопотання від 20 серпня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (за межами населених пунктів).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк