Справа № 814/362/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 серпня 2016 року Справа № 814/362/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "ДЕМЕТРА ТРЕЙДІНГ", вул. Гречишникова, 6, м. Миколаїв, 54003

доДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

проскасування податкового повідомлень-рішень від 08.10.2014 р. № і № ,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Деметра Трейдінг", звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндходів у Миколаївській області (правонаступником якої є ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, далі - відповідач) від 08.10.2014 р. № і № .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що посадові особи ДПІ при проведенні планової виїзної перевірки дійшли невірних висновків щодо відсутності фактичного отримання товарів та послуг від контрагентів позивача та заниження ПДВ і податку на прибуток, всупереч наявним первинним бухгалтерським документам, а відтак вважає, що податкові повідомлення-рішення 08.10.2014 р. № і № винесені неправомірно та підлягають скасуванню.

Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що матеріали перевірки не містять доказів реальності господарських операція з отримання позивачем від контрагентів товарів та послуг.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У серпні-вересні 2014 р. відповідачем проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового законодавства з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт перевірки від 25.09.2014 р. № 732/14-03-22-01/36701216.

Перевіркою виявлено порушення позивачем п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 138.1 ст. 138, п. 198.3 ст. 198 і п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: не встановлено фактичного отримання позивачем транспортно-експедиційних послуг та товарів від ТОВ "Вегас-Югрейн", ТОВ "Транс Лайн-М", ТОВ "Компус", ТОВ "СТБ - Сервіс", ТОВ "Сістемс Сервіс", ТОВ "Термінал Холдінг" та ТОВ "Транслем".

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.10.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1939142,00 грн. (155 313,00 грн. - основний платіж; 387829,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1954995,00 грн. (1563996,00 грн. - основний платіж; 390999,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Основним видом діяльності позивача є надання послуг вантажним автомобільним транспортом, для чого позивач використовує 20 вантажних автомобілів, 17 напівпричепів, 8 причепів та 4 екскаватори. Однак, кількість транспортних засобів та водіїв, які перебували з позивачем у трудових відносинах, була недостатньою для виконання договірних зобов'язань перед ТОВ "Ніка Транс Груп", ТОВ "Агровіт", ТОВ "Агростем", ТОВ "Наяда Гранд", ТОВ "Сандора", ТОВ "Олсідз Груп Україна" і ТОВ "Ніка Транс Груп".

У зв'язку з викладеним, позивач залучав для перевезення вантажів ТОВ "Вегас-Югрейн", ТОВ "Транс Лайн-М", ТОВ "Компус", ТОВ "СТБ - Сервіс", ТОВ Сістемс Сервіс", ТОВ "Термінал Холдінг" і ТОВ "Транслем". У договірних правовідносинах позивач виступав замовником, а перелічені контрагенти - виконавцями (експедиторами). Обов'язком експедиторів був пошук автотранспорту для здійснення перевезення вантажу. Таким чином, перевезення здійснювалося транспортом, який не перебував у користуванні позивача.

В якості належних доказів на підтвердження реальності господарських операцій позивачем надані договори про транспортно-експедиційне обслуговування, акти здачі-прийняття транспортно-експедиційних послуг, податкові накладні.

Господарською операцією, згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту зокрема відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 201.1 ПК України визначає єдиною підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, податкову накладну.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит не ставиться в залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товару або в разі, якщо придбані товари не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 6 Цивільного кодексу України задекларовано принцип свободи договору, що включає в себе право вибору контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що ТОВ "Вегас-Югрейн", ТОВ "Транс Лайн-М", ТОВ "Компус", ТОВ "СТБ - Сервіс", ТОВ Сістемс Сервіс", ТОВ "Термінал Холдінг" і ТОВ "Транслем" були залучені позивачем для виконання частини його зобов'язань щодо перевезення перед іншими контрагентами (вантажовідправниками). Контрагенти-експедитори здійснювали пошук вільних транспортних засобів з водіями з метою виконання перевезень за договорами перевезення, укладеними між позивачем та вантажовідправниками.

Факт укладення договорів позивача з контрагентами та їх виконання сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договорів. Використання придбаних послуг у господарській діяльності позивача встановлено судом.

Товарно-транспортні накладні - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку їх на шляху переміщення, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відсутність у позивача товарно-транспортних накладних пояснюється тим, що він не є безпосереднім учасником транспортних відносин, оскільки товар вантажовідправника завантажувався безпосередньо у транспорт залучених до експедирування контрагентів. Відповідач не надав доказів того, що договорами про перевезення, укладеними між позивачем та вантажовідправниками, заборонено залучення третіх осіб для виконання договірних зобов'язань. Оскільки позивач у договорах з вантажовідправниками виступав перевізником, саме його й зазначено в товарно-транспортних накладних, хоча фактично перевезення вантажів здійснювалося ТОВ "Вегас-Югрейн", ТОВ "Транс Лайн-М", ТОВ "Компус", ТОВ "СТБ - Сервіс", ТОВ Сістемс Сервіс", ТОВ "Термінал Холдінг" і ТОВ "Транслем".

Відповідач також наголосив на тому, що в актах здачі-прийняття робіт зазначено лише отримання замовником транспортно-експедиційних послуг без конкретного змісту, обсягу, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій, однак вказане не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки обов'язкові реквізити актів (дата, номер, реквізити сторін, назва послуги тощо) наявні, а більш детальна конкретизація наданої послуги нормами ПК України не вимагається.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції відповідача щодо відсутності фактичного отримання послуг від ТОВ "Вегас-Югрейн", ТОВ "Транс Лайн-М", ТОВ "Компус", ТОВ "СТБ - Сервіс", ТОВ Сістемс Сервіс", ТОВ "Термінал Холдінг" і ТОВ "Транслем".

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ "СТБ Сервіс", останнє залучалося позивачем для виконання умов договору з ТОВ "Елпромпроект" про надання послуг спеціальною технікою від 21.01.2013 р. № 201306. Так, позивач був зобов'язаний надати послуги спеціальною технікою (екскаватором), однак, на момент виконання робіт наявні в користуванні позивача екскаватори вийшли з ладу.

Послуги фактично були надані ТОВ "СТБ Сервіс", що підтверджується письмовим договором від 03.06.2013 р. № 0106-13 і актом здачі-прийняття робіт від 27.06.2013 р. № 321.

Відсутність у ТОВ "СТБ Сервіс" дозвільної документації на використання спеціальної техніки не є доказом нереальності операцій, оскільки оцінка поведінки учасників податкових правовідносин здійснюється насамперед із застосуванням норм податкового, а не інших галузей законодавства.

Крім того ТОВ "СТБ Сервіс" і ТОВ "Термінал Холдінг" поставляли позивачу нафтопродукти. Транспортування товару здійснювалось автотранспортом постачальників, з яких і проводилася безпосередня заправка транспорту позивача. Суду надано письмові договори, специфікації, видаткові, податкові накладні, заправочні відомості та акти списання дизельного палива.

Дизельне паливо передавалося за адресою: м. Миколаїв, вул. 1 Інгульська, 1, де позивач зберігає транспортні засоби на підставі договору гаражування від 01.01.2013 р. № 1/13. Неоформлення належним чином права користування земельною ділянкою чи іншим нерухомим майном не є порушенням податкового законодавства, а відтак не підлягає покладенню в основу висновку про нереальність операцій позивача.

Наявність належних первинних документів свідчить про здійснення самих господарських операцій. Наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних може вказувати лише на дотримання чи порушення правил перевезення, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не свідчать про безтоварність операцій. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.02.2013 р. по справі № К/9991/27587/12.

ТОВ "Сістемс Сервіс" також поставило позивачу автомобільні шини на підставі договору від 29.07.2013 р. № 0907. Позивач надав первинні бухгалтерські документи на доказ реальності операції, а також докази використання товару в господарській діяльності (копії карток обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин, актів списання шин).

Відсутність товарно-транспортних накладних є порушенням порядку транспортування товару, але не податкового законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень. Позивач надав первинні документи на доказ реальності господарських операцій з контрагентами, а обставини, зазначені відповідачем в акті перевірки, не спростовують факту виконання контрагентами позивача своїх зобов'язань.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення від 16.10.2014 р. № 2005 про сплату судового збору в сумі 487,20 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндходів у Миколаївській області від 08.10.2014 р. № і № .

3. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра Трейдінг" (ідентифікаційний код 36701216) за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області сплачений судовий збір згідно платіжного доручення від 16.10.2014 р. № 2005 у сумі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є. В. Марич