Справа № 199/2504/16-а
Суддя: Богун О. О.
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2504/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

27.04.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Рибак К.О.

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірними та протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання неправомірними та протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він 15 березня 1993 року був звільнений з військової служби і з 16.03.1993 року йому була призначена пенсія за вислугу років, яка призначається військовослужбовцям, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки мав стажу військової служби більше 20 років. Після звільнення з органів Міністерства оборони, він продовжував працювати і з його заробітку (доходу) в повному обсязі завжди сплачувались і продовжують сплачуватись страхові внески до солідарної системи пенсійного врахування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 07.04.2014 на підставах, передбачених ст.ст.8, 9, 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діє з 08.07.2011 року та ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діє з 08.07.2011 року, позивач вважає, що він набув право на призначення пенсії за віком, виплата якої здійснюється за рахунок коштів солідарної системи загальнообов'язкового пенсійного страхування Пенсійного фонду України.

17.04.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем було проведено нарахування пенсії за віком з розрахунку страхового стажу 38 років 1 місяць та 29 днів - врахованим по 31.03.2014 року і заробітної плати за період з 01.07.2000 по - 31.03.2014 - на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Для розрахунку пенсії було застосовано п.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

24.02.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При перепризначені пенсії і при обчислені розміру просив застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, відповідно до ч.2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за 2011 рік, 2012 рік та 2013 рік.

Проте, відповідач листом від 04.03.2016 року відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії оскільки позивача було переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та переведення з одного виду пенсії на інший не є первинним призначенням пенсії, при розрахунку пенсії за віком управлінням застосовано середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

Вважає вказану відмову неправомірною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його конституційні права.

В наданий строк відповідачем надано суду свої письмові заперечення проти позову, я яких просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши про правомірність дій відповідача, оскільки він діяв при призначенні та перерахунку позивачу пенсії відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності до приписів ст.. 183-1 КАС України, суд розглядає справу у порядку скороченого провадження.

Дослідивши докази, судом вбачаються підстави для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі з питань призначення та перерахунку пенсії № 1 і отримує пенсію за віком з 17.04.2014 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 16.03.1993 року по 16.04.2014 року він отримував пенсію за вислугою років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

17.04.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем було проведено нарахування пенсії за віком з розрахунку страхового стажу 38 років 1 місяць та 29 днів - врахованим по 31.03.2014 року і заробітної плати за період з 01.07.2000 по - 31.03.2014 - на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Для розрахунку пенсії було застосовано п.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

24.02.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При перепризначені пенсії і при обчислені розміру просив застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, відповідно до ч.2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за 2011 рік, 2012 рік та 2013 рік.

Проте, відповідач листом від 04.03.2016 року відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії оскільки позивача було переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та переведення з одного виду пенсії на інший не є первинним призначенням пенсії, при розрахунку пенсії за віком управлінням застосовано середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону № 1058-ІV, призначається одна пенсія за її вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніше як через 24 місяці після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що показник середньої заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання у цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV).

За змістом частини першої статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Слова "за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року" означають, що враховується вся заробітна плата, у тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Зі змісту частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV вбачається, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не визначено, за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення частини другої статті 40 Закону № 1058-IV цей показник повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії.

Отже, дії відповідача щодо розрахунків песнії ОСОБА_1 не відповідають встановленим законодавством нормам.

Керуючись ст.17, 18, 70,71, 160-163, 186, КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання неправомірними та протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську щодо застосування під час розрахунку пенсії за віком показника плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську перерахувати та виплатити пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком за 2012, 2013 та за 2014 рік - 2368,70 грн з дати призначення пенсії - 17.04.2014.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: