Справа № 823/2779/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року справа № 823/2779/14

м. Черкаси

15 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання - Баклаженко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Маньківського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та його посадових осіб з приводу проведення перевірки відносно позивача стосовно своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів у зв'язку з безпідставністю; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № НОМЕР_1 від 31.07.2014 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування: за основним платежем на суму 16402 грн. 23 коп., за штрафними санкціями на суму 4270 грн. 56 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта позапланової документальної невиїзної перевірки Тальнівської ОДПІ від 28.07.2014 №216/23-22-03-046/, яким, на думку позивача, помилково встановлено, що позивач не задекларував дохід, отриманий у 2013 році у вигляді додаткового блага від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 97916 грн. 66 коп., та не сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 16402 грн. 23 коп., скільки 97916 грн. 66 коп. є списаною з позивача сумою боргу за пенею, що нарахована позивачеві банком за кредитним договором від 13.02.2008, а тому не є доходом у розумінні Податкового кодексу України, у зв'язку з чим дії відповідача щодо проведення перевірки є протиправними, вказане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 касаційну скаргу Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області задовольнити частково, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 у даній справі в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2014 скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування Вищим адміністративним судом України рішень судів першої та апеляційної інстанцій слугувало не дослідження фактичних обставин щодо нарахування кредитом (банком) позивачу пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №354411/2263/0018-8 від 13.02.2008; щодо належного повідомлення кредитором позивача (як боржника) про анулювання боргу; включення кредитором (банком) анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано; наявність у позивача обов'язку подання річної декларації та, відповідно, щодо відображення у ній доходів на підставі абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Каліновської А.В. від 26.04.2016 прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Маньківського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», в частині про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2014.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що актом перевірки від 28.07.2014 №216/23-22-03-046/ про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.201 встановлено, що позивач не подав декларацію про майновий стан та доходи громадян за 2013 рік, внаслідок чого порушив пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, не сплатив податок на доходи фізичних осіб у сумі 16402 грн. 23 коп., чим порушив пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України. Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не з'явилась, явку свого представника не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині позовних вимог підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.02.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та позивачем (позичальник) був укладений кредитний договір №354411/2263/0018-8 за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 100000 гривень строком на 120 місяців з кінцевим строком погашення 13.02.2018.

Згідно листа-повідомлення позичальнику щодо анулювання Банком частини його заборгованості ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 04.12.2013 та протоколу засідання Комітету з проблемних кретинів роздрібного бізнесу ЦО від 30.10.2013 №114-0-00/9-1603 позивачеві було анульовано (прощено) пеню за кредитним договором від 13.02.2008 №354411/2263/0018-8 у сумі 97916 грн. 66 коп.

На підставі наказу Тальнівської ОДПІ від 22.07.2014 №223, згідно пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідачем проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань неподання платником податків в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та несплати податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік. Результати перевірки оформлені актом 28.07.2014 №216/23-22-03-046/.

Вказаною перевіркою встановлено, що позивач не подав декларацію про майновий стан та доходи громадян за 2013 рік, в якій мав вказати дохід у вигляді додаткового блага в сумі 97916 грн. 66 коп., внаслідок чого порушив пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, не сплатив податок на доходи фізичних осіб у сумі 16402 грн. 23 коп., чим порушив пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № від 31.07.2014, яким збільшив позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 16402 грн. 23 коп. за основним платежем та 4270 грн. 56 коп. за штрафними санкціями, всього 20672 грн. 79 коп.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з абз. 1 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальним оподатковуваним доходом є будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2. п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах; вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

Таким чином, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Згідно кредитного договору від 13.02.2008 № 354411/2263/0018-8, укладеного між позивачкою та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позивач повинен був сплачувати банку пеню за кожний день прострочки.

На виконання вимог ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України судом витребувано від публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» завірений належним чином доказ нарахування кредитором (банком) ОСОБА_1 пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №354411/2263/0018-8 від 13.02.2008.

Згідно наданого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.02.2008 № 354411/2263/0018-8, станом на 04.12.2013 за позивачем рахувалась пеня в розмірі 103329 грн. 79 коп.

Як встановлено судом, листом-повідомленням позичальнику щодо анулювання Банком частини його заборгованості ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 04.12.2013 (а.с. 90) та протоколу засідання Комітету з проблемних кретинів роздрібного бізнесу ЦО від 30.10.2013 №114-0-00/9-1603 (а.с. 88) позивачеві анульовано (прощено) пеню за кредитним договором від 13.02.2008 №354411/2263/0018-8 у сумі 97916 грн. 66 коп. Вказаний лист-повідомлення отримано позивачем 04.12.2013, що підтверджується відомостями, які містяться на копії вказаного листа-повідомлення.

Крім того, відповідно до п. 2.2, 2.3 додаткової угоди №354411/2263/0018-8/81-1-0-00/6385 від 04.12.2013 до кредитного договору від 13.02.2008 № 354411/2263/0018-8, станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позивальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 69896 грн. 80 коп.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 04.02.2014 до контролюючого органу подано звіт форми 1-ДФ, в якому відображено виплату доходу на користь позивача з ознакою доходу 126 «додаткове благо».

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України, встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Згідно зі пп. 14.1.160 п. 14.1 ст. 14.1 Податкового кодексу України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, додатковим благом є кошти, які повинні бути виплачені платнику податку (позивачу) податковим агентом «ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), тобто тіло кредиту та відсотки.

Відповідно до п. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки пеня нараховується за прострочення виконання зобов'язань з повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій та повинна бути сплачена позивачем на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», її списання (прощення) не є доходом, одержаним як додаткове благо у розумінні пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, і як наслідок не є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Згідно пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Враховуючи, що списана (прощена) позивачеві банком пеня у сумі 97916 грн. 66 коп. - не є доходом позивача, обов'язок щодо подання податкової декларації про майновий стан та доходи громадян за 2013 у нього відсутній.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб'єктів владних повноважень покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування зроблених ним висновків чи прийнятих ним рішень.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року).

Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить про задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області від 31.07.2014 №.

Стягнути із Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області на ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2016 року.