Справа № 331/3864/16-а
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/95/2016
Справа № 331/3864/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Жуковій О.Є.

при секретарі Пакуло В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 20 від 29.02.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 29.02.2016 року № 20.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в лютому 2016 року ОСОБА_3 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області була подана декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об»єкта за рішенням суду . 19 лютого 2016 року відповідач вказану декларацію повернув на доопрацювання. 17 лютого 2016 року посадовою особою відповідача був складений Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено, що ОСОБА_3 , як замовником будівництва в п.п. 7,8 декларації надана недостовірна інформація, а саме: лист від 21.11.2015 року щодо відповідності розташування житлового будинку літ. А з прибудовами літ. «а» та «а-1» по вул. Канівська, буд. 2-д в м. Запоріжжі Департаментом не надавався; рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2013 року № 336/2974/13-ц про визнання права власності на вказаний об»єкт скасоване. В той же день був складений припис № 17 про усунення порушення , а 29 лютого 2016 року на ОСОБА_3 постановою головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_4 було накладене адміністративне стягнення за порушення ч.10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за ч.12 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова є неправомірною з наступних підстав: так недостовірна інформація позивачкою не зазначалася, оскільки в листі Департаменту архітектури та містобудування від 21.11.2015 р. №Ч-2226 «Про розгляд звернення» було невірно зазначено його номер , а право власності за позивачем на підставі рішення суду до теперішнього часу зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ОСОБА_3 не була присутня ані при складанні протоколу , ані при винесенні постанови; в постанові невірно зазначено місце проживання ОСОБА_3; відповідачем невірно зазначена норма матеріального права при накладенні стягнення а саме ч.12 ст. 96 КУпАП , хоча повинна бути застосована ч.6 цієї статті; крім того, зважаючи на те, що декларація була повернута ОСОБА_3 на доопрацювання, вона не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала в повному обсязі, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства в межах повноважень Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області . Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступних висновків.

Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч.2 статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст. 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2016 року ОСОБА_3 надала до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об»єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду на житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ. «А» та «а-1» за адресою: м. Запоріжжя вул. Канівська, буд 2 д (а.с.11-13).

Відповідно до пунктів 1, 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 встановлені Підстави для проведення позапланової перевірки , до яких віднесено зокрема необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність обєкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності , будівельних норм, державних стандартів іі правил від 17 лютого 2016 року (а.с.15) було встановлено, що інформація ( лист) щодо відповідності розташування житлового будинку «А» з прибудовами літ. «А» та «а-1» за адресою: м. Запоріжжя вул. Канівська, буд 2 д , вимогам державних будівельних норм від 05.11.2015 року № Ч-518 ОСОБА_3 Департаментом не надавалася, крім того встановлено, що зазначене у п. 8 Декларації рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2013 року № 336/2974/13-ц скасоване, і вказане свідчить про надання недостовірних даних зазначених в декларації, що є порушенням ч.10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.15).

Позивачу 17 лютого 2016 року було надано припис про усунення порушення (а.с.16), та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.12 ст. 96 КУпАП , через порушення ч.10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , в якому зокрема зазначено, що протокол складений у присутності ОСОБА_3 , і остання від пояснень та підпису відмовилася (а.с.17-18).

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено , що ОСОБА_3 дійсно не була присутня при складанні протоколу, після його складання з приписом та протоколом знайомилася у приміщенні інспекції ОСОБА_5 , що представником відповідача не оспорювалося .

Положеннями ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністравної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих може бути підписано також і цими особами.

Згідно ч.4 ст. 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розясняються його права і обовязки, передбаченіст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

В порушенні зазначеного, з матеріалів справи вбачається, що в протоколі відсутня відмітка щодо роз"яснювання правопорушнику його прав і обов»язків передбачених ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України , а записи про те, що ОСОБА_3 з протоколом ознайомилася та від підпису відмовилася, та про те, що протокол складений у присутності ОСОБА_3 не відповідають дійсності, що є грубим порушенням з боку уповноваженої посадової особи по даній справі при притягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Також, згідно встановлених судом обставин , 19 лютого 2016 року відповідач повернув ОСОБА_3 декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об»єкта для усунення недоліків, зазначивши, що рішення суду зазначене в декларації скасоване та в ній не в повному обсязі зазначена інформація про осіб, відповідальних за виконання робіт , та роз»яснив право на повторне звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації (а.с.14).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 39 Закону № 3038-VI орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність обєкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

29 лютого 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_4 було винесено постанову № 20 , якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.12 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень (а.с.20).

Частиною 12 ст. 96 КУпАП передбачено відповідальність за наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів II категорії складності у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 10 ст. 39 Закону № 3038-VI замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність обєкта до експлуатації, та за експлуатацію обєкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Судом встановлено, що декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об»єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, повернута позивачу на доопрацювання 19.02.2016 року і повторно ОСОБА_3 не подана.

На підставі аналізу наведених норм права, зокрема ч.10 статті 39 Закону № 3038-VI, та встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку , що поняття «подання декларації» як складова підстав для відповідальності за повноту та достовірність зазначених в ній даних включає і реєстрацію (прийняття) Інспекцією цієї декларації. У разі використання Інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності за порушення норм Закону № 3038-VI.

Вказана правова позиція, відповідно до якої у разі використання інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків , така декларація не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої законом за порушення норм закону № 3038-VI, була висловлена Верховним судом України у постанові від 02 червня 2015 року №21-720а15 , яка в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна враховуватися судами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні встановлені законом підстави для скасування постанови , через що позов підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 256, 277, 278, 96 , 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ст. ст. 39, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , ст.ст. 159-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 20 від 29.02.2016 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 20 по справі про адміністративне правопорушення від 29.02.2016 року винесену головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_4 , якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.12 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає , до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення . У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:

09.08.2016 .