Справа № 810/1410/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м.Київ 810/1410/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: колегії суддів: головуючого судді - Панової Г.В., суддів: Виноградової О.І., Горобцової Я.В. за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

від позивача - Дубчак Л.С.,

від відповідачів 1, 2 - Гусєва В.С.,

від третьої особи 1 - Іваницька Т.Б.,

від третьої особи 2 - Гусєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОДО +"

до Державної фіскальної служби України,

Головного управління ДФС у Київській області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство фінансів України,

Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управілння ДФС у Київській області

про про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОДО +" з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство фінансів України, Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управілння ДФС у Київській області про визнання незаконними та скасування:

- рішення ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03;

- рішення (лист) ДФС України від 24.02.2016 № 4034/6/99-99-15-02-01-15.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03 було прийняте особою, яка не мала владних повноважень здійснювати перегляд рішення ОДПІ під час проведення процедури адміністративного оскарження.

У свою чергу, ДФС розглянула скаргу ТОВ "ТОДО +" та прийняла оскаржуване рішення з перевищенням визначених законодавством повноважень даного органу, оскільки розгляд скарг платників податків в порядку адміністративного оскарження рішень контролюючих органів нижчого рівня є таким, що виходить за межі повноважень ДФС.

Крім того, позивач зазначив, що на його думку Міністерство фінансів України є єдиним контролюючим органом, який більш менш підпадає під визначення наведене у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України. У зв'язку з чим, позивач звертався зі скаргою на рішення Головного управілння ДФС у Київській області саме до Міністерства фінансів України, а не Державної фіскальної служби України.

Позивач також стверджує, що оскаржувані рішення є не вмотивованими, оскільки контролюючими органами не було надано будь-якої оцінки доводам зазначеним у скаргах.

Крім того, позивач звертав увагу суду, що Головним управілнням ДФС у Київській області рішення про результат розгляду скарги ТОВ «ТОДО+» було надіслано після спливу двадцятиденного терміну визначеного Податковим кодексом України, що свідчить про автоматичне задоволення скарги підприємства.

У свою чергу, ДФС України не було враховано зазначених обставин, що також свідчить про протиправність рішення від 24.02.2016 № 4034/6/99-99-15-02-01-15.

З огляду на наявність чисельних порушень вимог законодавства, допущених суб'єктами владних повноважень під час розгляду скарг позивача, ТОВ «ТОДО+» стверджує про порушення законних прав та інтересів позивача та просить суд скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03, а також ДФС України від 24.02.2016 № 4034/6/99-99-15-02-01-15

У судове засідання 03.08.2016 з'явились уповноважені представники сторін, а також представники третіх осіб.

В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні адміністративного позову не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів заперечень представник податкових органів посилався на порядок адміністративного оскарження рішень, визначений нормами Податкового кодексу України, яким керувались та дотримались відповідачі. Наголошував, що під час прийняття оскаржуваних рішень контролюючі органи діяли в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а тому підстав для визнання оскаржуваних позивачем рішень протиправними та їх скасування - не існує.

З огляду на зазначене, представник відповідачів вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Представники третіх осіб у судовому засіданні зазначили, що контролюючими органами було дотримано процедури розгляду скарг позивача у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позов в частині заявлених позовних вимог задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОДО +" зареєстроване як юридична особа 20.11.2007, як платник податків, зборів та обов'язкових платежів перебуває на податковому обліку в Фастівському відділенні Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Позивачем 31.07.2015 подано до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (Фастівське відділення) податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2015 року з додатками.

Васильківська ОДПІ листом від 05.08.2015 № 255/10/10-07-15-02 "Щодо відмови у прийнятті податкової звітності" (а.с. 65) повідомила позивача про те, що податкова декларація з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2015 року разом із додатками до неї визнані не прийнятими (не вважається поданою) у зв'язку з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48, п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: невірно обрано звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація.

14.09.2015 позивач звернувся зі скаргою на рішення Васильківської ОДПІ від 05.08.2015 № 255/10/10-07-15-02 до Міністерства фінансів України (а.с. 66-69).

Міністерство фінансів України листом від 24.09.2015 № 31-11130-09-10/30022 (а.с. 70) повідомило позивача, що його звернення від 14.09.2015 № 38 направлене для розгляду та надання роз'яснення до ДФС України.

Листом від 05.10.2015 року № 311/10-10-07-15-02-17 Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (а.с. 71) розглянувши скаргу позивача від 14.09.2015 № 38, зазначила, що податкова декларація складена з порушенням п. 48.3 ст. 48, п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України , а саме невірно обраний звітний (податковий період), за який подається декларація, а тому даній декларації було присвоєно статус "До відома".

Рішенням ДФС України від 19.10.2015 № 21994/6/99-99-15-02-01-15 (а.с. 76-77) за результатами розгляду скарги від 14.09.2015 № 38, що надійшла для розгляду листом Міністерства фінансів України, скаргу позивача залишено без розгляду.

23.11.2015 ТОВ «ТОДО+» звернулось до Головного управління ДФС у Київській області зі скаргою (а.с. 72-75) про перегляд та скасування рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.10.2015 року № 311/10-10-07-15-02-17.

25.12.2015 Головним управлінням ДФС у Київській області було направлено на адресу позивача рішення про результати розгляду скарги від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідач-2 залишив без змін оскаржуване рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, а скаргу позивача - без задоволення.

Разом з цим, вважаючи відмову у прийнятті податкової звітності з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2015 року протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси підприємства, а також не погоджуючись із рішеннями Васильківської ОДПІ ГУ ДФС від 05.10.2015 № 311/10-10-07-15-02-17 та ДФС України від 19.10.2015 № 21994/6/99-99-15-02-01-15 про результати розгляду скарг, позивач 12.01.2016 звернувся за захистом своїх прав до суду з адміністративним позовом. В результаті звернення до суду Київським окружним адміністративним судом було відкрито провадження у справі № 810/106/16.

Крім того, після звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, а саме 05.02.2016 ТОВ «ТОДО+» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою про перегляд та скасування рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03.

За результатом розгляду вказаної скарги ДФС України рішенням від 24.02.2016 № 4034/6/99-99-15-0201-15 повідомило позивача про залишення без змін рішення Головного управління ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03, а скарги директора ТОВ «ТОДО +» - без задоволення.

Судом встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 у справі № 810/106/16, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 залишена без змін, адміністративний позов ТОВ «ТОДО +» до Державної фіскальної служби України, Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувано рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.08.2015 № 255/10/10-07-15-02 "Про відмову у прийнятті податкової звітності". Визнано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства ТОВ "ТОДО +" за перше півріччя 2015 року такою, що подана до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 31.07.2015 року. У задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо визнання протиправними та скасування рішень Васильківської ОДПІ ГУ ДФС від 05.10.2015 № 311/10-10-07-15-02-17 та ДФС України від 19.10.2015 № 21994/6/99-99-15-02-01-15 про результати розгляду скарг, у задоволенні позову - відмовлено.

У свою чергу, не погоджуючись з рішеннями Головного управління ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03 та ДФС України від 24.02.2016 № 4034/6/99-99-15-0201-15 про результати розгляду скарг, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Приписами пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження визначено нормами Податкового кодексу України та Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами від 21.10.2015 № 916 (далі - Порядок).

Пунктом 56.2 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з пунктом 56.3 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (пункт 1 розділу ІІІ Порядку).

У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня (пункт 2 розділу ІІІ Порядку).

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 2 розділу ІІ Порядку).

Рішення центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, прийняте в результаті розгляду скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 3 розділу ІІ Порядку).

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (пункт 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, пункт 2 розділу VІІ Порядку).

Пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті (пункт 3 розділу VІІ Порядку).

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, що настає за останнім днем зазначених строків (пункт 4 розділу VІІ Порядку) .

Відповідно до пункту 5 розділу VІІІ Порядку рішення вважається надісланим (наданим) юридичній особі - платнику податків, якщо його вручено посадовій особі або уповноваженій особі такої юридичної особи - платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

В листі ДФС від 19.02.2016 № 3722/6/99-99-10-03-01-15 зазначено, що контролюючі органи при розгляді скарг дотримуються Конституції України та діють виключно у відповідності з Податковим кодексом України та іншими законами України, іншими нормативними актами.

При розгляді скарг у порядку, визначеному статтею 56 Податкового кодексу України, контролюючі органи дотримуються строків, встановлених цією статтею.

Як встановлено судом, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДФС розглянула скаргу ТОВ "ТОДО +" та прийняла оскаржуване рішення з перевищенням визначених законодавством повноважень даного органу, оскільки розгляд скарг платників податків в порядку адміністративного оскарження рішень контролюючих органів нижчого рівня є таким, що виходить за межі повноважень ДФС.

Водночас, суд звертає увагу, що вказані доводи позивача є необґрунтованими та такими що суперечать приписам пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України та пункту 2 розділу ІІ Порядку.

Щодо тверджень ТОВ «ТОДО +» про те, що позивач звертався зі скаргою на рішення Головного управілння ДФС у Київській області саме до Міністерства фінансів України, а не Державної фіскальної служби України, суд зазначає про таке.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи скарги (вих. № 3 від 05.02.2016) ТОВ «ТОДО+» про перегляд і скасування рішення ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03, зазначена скарга адресована саме ДФС України.

Таким чином, зазначені доводи позивача не відповідають дійсності, а тому не приймаються судом до уваги.

Стверджуючи про протиправність оскаржуваних рішень, позивач наголошував на тому, що контролюючими органами не було надано правової оцінки доводам вказаним підприємством у скаргах. З даного приводу суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, предметом скарги позивача від 23.11.2015 до Головного управління ДФС у Київській області було скасування рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (від 05.10.2015 № 311/10-10-07-15-02-17) про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2015 року.

У свою чергу, предметом скарги ТОВ «ТОДО +» від 05.02.2016 до Державної фіскальної служби України було оскарження рішення Головного управління ДФС у Київській області прийняте за результатом розгляду скарги позивача від 23.11.2015.

Отже, з наведеного вбачається, позивач не погождується та вважає протиправною саме відмову Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2015 року.

При цьому, суд звертає увагу, що нормами чинного законодавства визначено два порядка оскарження рішень контролюючого органу, а саме: адміністративний та судовий.

Тобто, закодовавець наділив платника податків самостійно визначити (на власний розсуд) спосіб (порядок) захисту порушеного права.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів чинного податкового законодавства та з метою уникнення виникнення колізій у сфері застосування та трактування норм права платник податків може обрати лише один із вказаних порядків.

Такого висновку можна дійти також і з аналізу пункту 4 розділу VІІІ Порядку, яким встановлено, що контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі якщо платник податків оскаржив до суду рішення контролюючого органу.

Тобто, якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу у судовому порядку, то вже в адміністративному порядку вирішення цього питання не розглядається.

Отже, у даному випадку позивач мав право оскаржити відмову Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.08.2015 № 255/10/10-07-15-02 у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за І півріччя 2015 до Головного управління ДФС у Київській області, в разі незадоволення ГУ ДФС у Київській області його скарги - до ДФС України, а у подальшому до суду.

Водночас, як встановлено судом, зазначене рішення податкового органу оскаржувалось позивачем одночасно як в адміністративному, так і судовому порядку. Тобто, позивач подав до суду як позов про оскарження відмови Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.08.2015 № 255/10/10-07-15-02, так і оскаржив цю відмову в адміністративному порядку і отримав рішення податковго органу від 05.10.2015 року № 311/10-10-07-15-02-17, яке також оскаржив до суду під час розгляду справи № 810/106/16, а вже рішення, які були прийняті за наслідками адміністративного оскарження рішення від 05.10.2015 року № 311/10-10-07-15-02-17, є предметом оскарження у цій справі.

Суд наголошує, що процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При цьому, у постанові Київського окружного адмінісративного суду від 30.03.2016 у справі № 810/106/16, яка набрала законої сили 26.07.2016, переглядаючи правомірність прийняття рішень Васильківської ОДПІ ГУ ДФС від 05.10.2015 № 311/10-10-07-15-02-17 та ДФС України від 19.10.2015 № 21994/6/99-99-15-02-01-15 про результати розгляду скарг, суд встановив, шо не наділений правом оцінювати повноту дослідження контролюючим органом обставин, викладених платником податків у скарзі на рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про відмову у прийнятті податкової звітності, а також на рішення Головного управління ДФС у Київській області та ДФС України.

Крім того, суд звертає увагу, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства повноваження ДФС України щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг платника податків є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноважених органів.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Отже, суд не може оцінювати повноту розгляду Головним управлінням ДФС у Київській області та ДФС України скарг позивача та вмотивованість і обґрунтованість рішення про результати її розгляду.

При цьому, суд звертає увагу, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача. У разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу вимога щодо скасування рішення про результати розгляду скарги не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача.

Вказані рішення, прийняті за результатами вирішення податкового спору у порядку досудового врегулювання, не покладають на платника податків будь-якого обов'язку.

Такі рішення не створюють для позивача юридичних наслідків, та не є актами реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 27.10.2014 № К/9991/59435/12, від 27.10.2014 № К/800/281/14, 27.10.2014 № К/800/60766/13.

З огляду на зазначене, судом не встановлено підстав для визнання рішень ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03 ДФС України від 24.02.2016 № 4034/6/99-99-15-02-01-15 протиправними та їх скасування, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «ТОДО +» задоволенню не підлягають.

У свою чергу, під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що рішення ГУ ДФС у Київській області від 21.12.2015 № 3346/10/10-36-15-01-03 було прийнято контролюючим органом в межах визначеного законодавством строку, проте направлене позивачу лише 25.12.2015, що підтверджується даними скріншоту з сайту Укропошти (а.с. 150), тобто з порушенням визначеного законодавством граничного терміну надіслання рішення про результати розгляду скарги позивача. Адже у даному випадку граничним терміном надіслання рішення про результати розгляду скарги було 22.12.2015, з урахуванням того, що скарга позивача була отримана податковим органом 02.12.2015 (а.с. 153).

Представник ГУ ДФС у Київській області жодних пояснень та доказів на спростування зазначених обставин суду не надав, що підтверджується даними протоколу судового засідання від 03.08.2016.

Разом з цим, як вже зазначалось, завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права.

При цьому, приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що з метою повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять суд може вийти за межі позовних вимог.

Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи, що судом було встановлено не дотримання ГУ ДФС у Київській області визначених податковим законодавством строків надіслання рішення про результати розгляду скарги позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним надіслання Головним управління ДФС у Київській області рішення від 21.12.2015 вих. № 3346/10/10-36-15-01-03 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОДО +" із порушенням строку встановленого пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У свою чергу, враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні заявлених ним позовних вимог, а, відповідач не поніс судових витрат, тому питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним надіслання Головним управління ДФС у Київській області рішення від 21.12.2015 вих. № 3346/10/10-36-15-01-03 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОДО +" із порушенням строку встановленого пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий - судя Панова Г. В.

Судді: Виноградова О.І.

Горобцова Я.В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 03 серпня 2016 р.