Справа № 810/872/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ 810/872/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000667/2202/ 1182 від 09.11.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що спірним податковим повідомленням-рішенням №000667/2202/1182 від 09.11.2015 до ФОП ОСОБА_3 були застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні під час здійснення господарської діяльності у вигляді неоприбуткування готівки в касі.

Однак, позивач зазначає, що грошові кошти, які він отримав від реалізації товару, були оприбутковані належним чином в книзі обліку розрахункових операцій на підставі звітних фіскальних чеків реєстратора розрахункових операцій, про що в книзі обліку розрахункових операцій містяться відповідні записи.

Крім того, позивач зазначив про те, що посадовими в акті перевірки не було зафіксовано зауваження ФОП ОСОБА_2 щодо результатів проведення перевірки; акт перевірки не містить конкретного викладу обставин, які зумовили проведення перевірки; в оспорюваному податковому повідомлені-рішенні в якості підстави його прийняття зазначено акт перевірки №2548/1000/22/ НОМЕР_1 від 22.10.2015, який, як зауважив позивач, він не отримував.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що під час проведення посадовими особами податкового органу перевірки ФОП ОСОБА_2, встановлено, що позивачем не були оприбутковані готівкові кошти в розмірі 2865,74 грн., оскільки відповідні записи про обсяги грошових надходжень були відсутні в Розділі 2 Книги обліку розрахункових операцій №300014285/9 від 17.07.2015, що є порушенням п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

При цьому, відповідач звернув увагу на те, що позивачем було визнано допущення відповідного порушення, що безпосередньо зафіксовано у письмових поясненнях.

Також відповідач вказав на те, що ФОП ОСОБА_2 була ознайомлена з актом перевірки, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №000667/2202/1182 від 09.11.2015, проте відмовилася його підписувати, про що був складений акт відмови від підписання матеріалів перевірки №59 від 21.10.2015.

Присутній у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення вказаного клопотання представника позивача.

Вказане клопотання представника позивача було прийнято судом, про що було постановлено усну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання.

У зв'язку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

21.10.2015 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину-кафе, що розташований за адресою: смт. Рокитне, вул. Радянська, 55 та належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

За результатами проведення фактичної перевірки був складений акт від 21.10.2015, в якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_2 вимог п. 2.6 Постанови Правління Національного банку «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 №637.

Так, ревізорами зазначено, що позивачем не було оприбутковано готівкові кошти у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій №/1 від 12.07.2015 на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій з №0001 від 15.08.2015 по №0069 від 20.10.2015 на загальну суму 2865,74 грн., а саме: у розділі ІІ книги відсутні записи про оприбуткування готівкової виручки за відповідний період на загальну суму 2865,74 грн. З матеріалів справив вбачається, що ФОП ОСОБА_2 відмовилась від підписання вказаного акта перевірки, про що посадовими особами податкового органу було складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки №59 від 21.10.2015.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки позивачем було надано письмові пояснення б/н від 21.10.2015, в яких Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 повідомила про те, що вона не знала про необхідність оприбуткування готівкових коштів за відповідними фіскальними звітними чеками у книзі обліку розрахункових операцій.

В подальшому позивач звертався до Головного управління ДФС у Київській області із запереченнями №1-11/2015 від 02.11.2015 на акт фактичної перевірки від 21.10.2015, у яких просив вищестоящий податковий орган внести зміни до відповідного акта перевірки, шляхом виключення з нього висновків про порушення позивачем вимог чинного законодавства в частині неоприбуткування готівкової виручки. При цьому ОСОБА_2 зауважила, що на момент перевірки вона знаходилася у стресовому стані, а пояснення, які додані до акта перевірки, були складені ревізорами на власний розсуд та не є поясненнями позивача.

За результатами розгляду вказаних заперечень Головне управління ДФС у Київській області листом №1940/14/10-36-22-05-20 від 13.11.2015 повідомило позивачу про необхідність звернення позивача з відповідними запереченнями до належного податкового органу, зокрема, до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі вищевказаного акта, Рокитнянським відділенням Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області було винесено податкове повідомлення-рішення №000667/2202/1182 від 09.11.2015, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 14 328,70 грн.

Не погодившись з правомірністю цього податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (надалі-Положення №637).

Відповідно до п. 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у

касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

При цьому, пунктом 1.2 Положення №637 закріплені визначення наступних термінів:

- касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку;

- розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

- оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

- каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

- книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій.

- книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

- реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, у якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій під час продажу товарів (надання послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг).

Пунктом 3.1 Положення №637 встановлено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до п. 3.2 Положення № 637 касові операції, що проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оформляються згідно з вимогами цього Закону.

Аналіз наведених норм матеріального права дає суду підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення №637 оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку ж проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 N 417 (далі - Порядок №417, чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Глави ІІ Порядку №417 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО).

Реєстрація книг ОРО здійснюється в органі доходів і зборів за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків.

Книга ОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю. Кількість книг ОРО, що реєструються одночасно, не обмежується. Форму книги ОРО на РРО наведено в додатку 1, форму книги ОРО на господарську одиницю - у додатку 2 (п. 3 Розділу 1 Глави ІІ Порядку №417).

Матеріали справи свідчать, що позивачем була зареєстрована у Рокитнянському відділенні Білоцерківської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області Книга обліку розрахункових операцій №Р/1, згідно з Додатком 1 до Порядку №417.

Відповідно до пункту 6 Розділу 4 Глави ІІ Порядку №417 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:

- наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО;

- щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо;

- у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій;

- ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Згідно з пунктом 8 Розділу 4 Глави ІІ Порядку №417 у разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони підклеюються у відповідній книзі ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, то графи 3 і 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

Судом встановлено, що податковим органом зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_2 вимог п.2.6 Положення №637, яке полягало в тому, що позивачем не було оприбутковано готівкові кошти за звітними фіскальними чеками з №0001 від 15.08.2015 по №0069 від 20.10.2015 шляхом внесення записів до Розділу 2 книги обліку розрахункових операцій №/1 від 12.07.2015.

В свою чергу, позивач зазначив про те, що ним було належним чином оприбутковано відповідні суми готівкових коштів за вказаними звітними фіскальними чеками.

Так, зокрема, на підтвердження своєї позиції позивачем у судовому засіданні було надано для огляду суду оригінал книги обліку розрахункових операцій №300142859/1 від 17.07.2015, та копії для залучення до матеріалів справи.

Під час дослідження вказаної книги обліку розрахункових операцій, судом встановлено, що зазначений документ містить вклеєні фіскальні звітні чеки (Z-звіти) за весь період діяльності суб'єкта господарювання.

Крім того, у Розділу 2 вказаної книги наявні записи про оприбуткування готівкових коштів за звітними фіскальними чеками за відповідний період.

Отже, дослідивши вищевказану книгу, суд дійшов висновку про те, що вона є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт оприбуткування ФОП ОСОБА_2 готівкових коштів з реалізації товару за охоплений перевіркою період, а отже, дотримання позивачем вимог Положення №637.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що ФОП ОСОБА_2 було визнано допущене нею порушення вимог п. 2.6 Положення №637, про що як зауважив відповідач, свідчать підписані позивачем пояснення, які були складені в ході проведення перевірки.

Проте, суд не приймає до уваги вказані письмові пояснення в якості доказу, який підтверджує факт вчинення позивачем відповідного порушення, з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні 13.06.2016 була допитана в якості свідка Фізична особа-підприємець ОСОБА_2. Вказана особа була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було повідомлено суду про те, що написання відповідних письмових пояснень було здійснено нею виключно за вказівкою посадових осіб податкового органу, які проводили відповідну перевірку.

При цьому, позивач зауважила про те, що її згода на написання вказаних пояснень, була зумовлена виключно тим стресовим станом, в якому вона перебувала в момент проведення перевірки, у той час як реальних негативних наслідків, що зумовлені написанням відповідних пояснень, позивач у той час не усвідомлювала.

Крім того, аналогічна інформація про те, що викладені в додатку до акта перевірки письмові пояснення не відповідають фактичним обставинам справи, була зазначена позивачем в запереченнях на акт перевірки.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ФОП ОСОБА_2 було належним чином оприбутковано в книзі обліку розрахункових операцій готівкові кошти, отримані нею за результатами здійснення господарської діяльності.

Надані відповідачем фотокопії Книги обліку розрахункових операцій №/1 від 12.07.2015 з незаповненими графами Розділу 2 суд не приймає до уваги як належним доказ у справі, оскільки з аналізу копій відповідних сторінок Розділу 2 неможливо встановити, що вони були зроблені саме з КОРО №/1 від 12.07.2015.

На думку суду, доказом відсутності на момент проведення перевірки записів в Розділі 2 КОРО про оприбуткування готівки може бути відповідний запис ревізорів в Книзі, що унеможливлює подальше внесення відомостей із зазначенням дат, які передують дню проведення перевірки, проте такі записи в Книзі відсутні.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що в оспорюваному податковому повідомлені-рішенні в якості підстави його прийняття зазначено акт перевірки №2548/1000/22/ НОМЕР_1 від 22.10.2015, який, як зауважив позивач, він не отримував.

Проте, суд вважає, що вказані обставини не є самостійною та достатньою підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, позаяк наведене не виключає можливість допущення контролюючим органом технічної помилки при надрукуванні цього рішення, що не впливає на суть виявленого порушення, у разі його підтвердження.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_2 безпосередньо була присутня під час складання відповідного акта, що дозволяє їй співставити обставини, зафіксовані в ньому, з підставами винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що реквізити акта, зокрема, номер 2548/1000/22/НОМЕР_2 та дата 22.10.2015, які вказані в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні, є тими реквізитами, за якими акт зареєстрований в органах Державної фіскальної служби.

Щодо посилань позивача на відсутність підстав для проведення фактичної перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 80.1 та 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим пунктом.

Матеріали справи свідчать, що фактична перевірка позивача була здійснена на підставі Наказу ГУ ДФС у Київській області від 29.09.2015 №413 та виданих на виконання цього наказу направлень від 21.10.2015 №6102 та №6103.

При цьому, доказів оскарження у судовому порядку Наказу ГУ ДФС у Київській області від 29.09.2015 №413 позивач не надав.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови (п. 81.2 ст. 81 ПК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

З матеріалів справи вбачається, що наданим правом щодо недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач не скористався, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про правомірність дій податкового органу щодо проведення перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази, які підтверджують викладені в акті перевірки висновки про порушення позивачем порядку оприбуткування готівкових коштів, у той час як матеріали справи свідчать про дотримання позивачем законодавства в сфері обігу готівки та касових операцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 552 грн. 20 коп. підлягає стягненню на його користь з Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Рокитнянського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 09.11.2015 №000667/2202/1182.

3.Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (09600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 552 (п'ятсот п'ятдесят дві гривні) 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (09117, Київська область, місто Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги, будинок 12, ідентифікаційний код 39468482).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.