Справа № 815/2255/16
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 р. Справа № 815/2255/16

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря -Худика С.А.

за участю представника апелянта -Коржової Ю.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області щодо складання акту опису і арешту майна від 17.04.2015 року, складеного відповідно до постанови ВП №45925604, вилучення автомобілю марки LEXUS RX-300, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі(кузова) НОМЕР_2 та передачі третім особам на відповідальне зберігання. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 у визначений законом спосіб набула права власності на автотранспортний засіб марки LEXUS RX-300, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, проте державний виконавець Хлєбников О.В. здійснив дії з вилучення вказаного автотранспортного засобу та передачі його третім особам з порушенням норм чинного законодавства України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року - позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області щодо складання акту опису і арешту майна від 17.04.2015 року, складеного відповідно до постанови ВП №45925604, вилучення автомобілю марки LEXUS RX-300, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, та передачі третім особам на відповідальне зберігання.

Стягнуто з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 64) на користь ОСОБА_2 (65026, АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 551, 20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

В апеляційній скарзі, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 26 травня 2016 року -скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2014 року по справі №2-7122/11 задоволено подання Другого Приморського ВДВС ОМУЮ про визнання мирової угоди на стадії виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, визнано мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, укладену 29.08.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 16-17).

Відповідно до вказаної ухвали суду ОСОБА_3 визнав заборгованість перед ОСОБА_2, що зазначена в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2011 року у розмірі 186167,30 грн. В рахунок погашення заборгованості у розмірі 186167,30 грн., згідно із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2011 року, ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 автомобіль марки LEXUS RX-300, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2. У зв'язку з досягненням домовленості та добровільним врегулюванням порядку виконання судового рішення, зазначеною ухвалою суду ухвалено про закінчення виконавчого провадження №31752247 щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 186167,30 грн.

Зазначений автотранспортний засіб знаходився на відповідальному зберіганні в порядку Закону України "Про виконавче провадження" у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4.

Судом також встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №45925604 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого за реєстровим № 1114, виданого 13.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, за рахунок реалізації якої підлягають задоволенню вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" в розмірі 4411454,57 грн. (а.с. 37-150).

05.01.2015 року у зв'язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документу в наданий для самостійного виконання строк, державним виконавцем Хлєбниковим О.В., відповідно до ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4411454,57 гривень на користь держави.

Постановою державного виконавця Хлєбникова О.В. від 05.01.2015 року накладено арешти на майно боржника: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, а також все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

17.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області в межах стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 4411454,57 грн. на користь бюджету проведено опис й арешт автомобілю марки LEXUS RX-300, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 та передано його на відповідальне зберігання громадянці ОСОБА_5

Позивач, ОСОБА_2, не є стороною виконавчого провадження №45925604.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду вказаної справи є перевірка правомірності дій, вчинених Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, під час примусового виконання виконавчого провадження №45925604 на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого за реєстровим №1114, виданого 13.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, а саме дії відповідача при проведенні опису й арешту майна та складання акту від 17 квітня 2015 року, які суперечать положенням закону України від 21 квітня 1999 року № 606 -ХІУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), оскільки описано та накладено арешт на майно, яке не належало боржнику за виконавчим провадженням.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон № 606-ХІV.

Згідно статті 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, відповідач у справі суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 частини 3 вказаної статті Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 32 Закону № 606-ХІV передбачено, що Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно частини 5 статті 52 вказаного Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно іззаконом не може бути накладено стягнення.

Згідно з частиною 1 статті 57 цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: 1) винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; 2) винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; 3) винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 4) проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до частини 5 цієї ж статті Закону № 606-ХІV про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону № 606-ХІV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України держава гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Сімейного кодексу України за зобов'язання одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до суду, оскільки набула право власності на автомобіль марки LEXUS RX 300, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 у передбачений законом спосіб, у зв'язку з чим дії державного виконавця щодо накладення арешту на її майно, порушують право власності ОСОБА_2

Тобто, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач, в разі опису та арешту майна, яке йому належить а не боржникові, повинен звертатися до загального місцевого суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2014 року підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 157, ч. 1 ст. 195, п.4 ч. 1 ст. 198, п.4ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року-скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дії - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: