Справа № 428/1239/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" серпня 2016 р. м. Київ К/800/27352/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якому просив зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити пенсію за віком згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06 липня 2012 року за заявою від 06 липня 2012 року.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково: зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 23 січня 2014 року. Іншу частину позовних вимог залишено без розгляду.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях відповідач просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС віднесений до 2 категорії і має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05 квітня 2012 року.

З 1984 року позивач працював в Сєвєродонецькому комбінаті побутового обслуговування на посаді перукаря.

Наказом № 81-к від 04 вересня 1986 року він відряджений в 30-кілометрову зону Чорнобильської АЄС, з 08 вересня 1986 року по 12 жовтня 1986 рік, на підставі наказу № 264/а Обласного управління побутового обслуговування населення від 16 липня 1986 року.

В 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЄС він знаходився з 09 вересня 1986 року по 09 жовтня 1986 року згідно довідки, виданої директором Чорнобильського РБК ОСОБА_2 , та є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

Відповідно до копії табелю обліку робочого часу за вересеньжовтень 1986 року, затвердженого директором Чорнобильського райпобуткомбінату та довідки ТОВ Побутсервіс від 19 вересня 2012 року № 39, позивач працював у зоні відчуження з 09 вересня по 09 жовтня 1986 року, кількість відпрацьованих днів 25, годин 150.

06 липня 2012 року позивач звернувся до відповідача з заявою нарахувати і виплачувати пенсію, як особі, яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС.

Відповідно протоколу засідання комісії з призначення пенсії при відділі з призначення пенсій УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 21 від 27 вересня 2012 року комісія вирішила врахувати довідку № 39 від 19 вересня 2012 року, яка видана ТОВ «Побутсервіс», при призначенні пенсії позивачу за віком згідно статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та призначити йому пенсію з 06 липня 2012 року за заявою від 06 липня 2012 року.

Протоколом засідання комісії з призначення пенсії при відділі з призначення пенсій УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 22 від 26 листопада 2012 року комісія вирішила скасувати протокол № 21 від 27 вересня 2012 та відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком згідно статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі того, що за наявними в матеріалах пенсійної справи довідками визначити кількість відпрацьованих днів у зоні відчуження неможливо, про що листом від 28 листопада 2012 року за № 15916/02-14 повідомлено позивача.

В квітні 2013 року позивач звернувся до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» з проханням підтвердити його перебування в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЄС.

Довідкою Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» № 211-2977 від 21 червня 2013 року підтверджено перебування позивача в зоні відчуження за період з 09 вересня 1986 по 09 жовтня 1986 року.

При повторному зверненні до УПФУ Луганської області з заявою довільної форми від 03 липня 2013 року про призначення пенсії за віком ЧАЄС з додаванням додаткової довідки від 08 липня 2013 року позивач отримав відмову на своє звернення № 57/Л-4 з в призначенні йому пенсії за віком ЧАЄС з тих самих підстав.

23 січня 2014 року позивач також звернувся до відповідача із заявою з наданням додаткових документів, отриманих від Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат».

Листом № 15/Л-4 від 30 січня 2014 року відповідач, розглянувши звернення позивача, повідомив, що з розрахунково-виплатних відомостей за вересень, жовтень 1986 року та довідки № 211-2977 від 21 червня 2013 року неможливо визначити чи було здійснено в цих місцях нарахування заробітної плати саме за роботу в зоні відчудження (в конкретному населеному пункті, на об`єкті в конкретній зоні небезпеки) та за скільки днів роботи. Інших документів, які б вказували про кількість відпрацьованих днів та номер зони небезпеки ліквідації аварії на ЧАЄС, на підприємстві відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач заявив цей позов.

Суди по різному застосували норми права у спірних правовідносинах.

Колегія судів касаційної інстанції не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із статтею 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону № 796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно із положеннями статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідними умовами призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення особою певного віку і наявність необхідного стажу роботи на певних роботах або у певних умовах.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 35 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), посадова особа у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або за місцем проживання (реєстрації) особи. Для забезпечення повноти відомостей про застраховану особу, якій призначається пенсія, подається комплект первинної звітності страхувальника до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України за період після останнього звіту до дати подання заяви про призначення пенсії включно. У необхідних випадках надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, до органу, що призначає пенсію, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у строки, передбачені пунктом 5 цього Порядку.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що подані позивачем документи про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06 липня 2012 року за заявою від 06 липня 2012 року даю право останньому на таку пенсію.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова відповідача у призначені позивачу пенсії за віком прийнята передчасно в порушенням приписів ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права, то скаргу позивача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 березня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: