Справа № 562/1294/16-а
Суддя: Мичка І. М.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/1294/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2016 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мичці І.М.

при секретарі Дехтярук І.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Немкович І.І.

представника відповідача Федорук О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області та Головного управління Державної Казначейської служби України в Рівненській області про стягнення сум грошової компенсації за нанесення матеріальної та моральної шкоди суд-,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому вказує , що він 23.10.2014 року набув статусу реабілітованого згідно рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Шумської районної ради Тернопільської області. Після набуття статусу реабілітованого він звернувся до Управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районні з проханням підвищити розмір пенсії , з урахуванням надбавок належних до виплати,як реабілітованому.

Однак на дане звернення отримав відмову від управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районні. Після чого позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними , відповідно до постанови Здолбунівського районного суду його позов був задоволений.

При виконанні даної постанови було змінено базовий місяць , тому позивач був змушений повторно звертатися до суду з відповідним позовом , який також було задоволено та винесено постанову від 23.02.2016 року. Таким чином Управління пенсійного фонду в Здолбунівському районні при розгляді звернень позивача , чинило неправомірні дії , через які він змушений був готовити позови до суду , що як наслідок призвело до затягування часу виплати відповідної доплати до пенсії.

Рішенння судів по його позовах неодноразово переглядалися вищими судами та залишені в законній силі. Вважає, що такі дії відповідачів завдали йому матеріальної та моральної шкоди .

Виходячи з вищевикладеного просить суд визнати факти завдання йому матеріальної та моральної шкоди Управлінням Пенсійного фонду України в Здолбунівському районні при розгляді питань про підвищення пенсії відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», та стягнути матеріальну шкоду у розмірі 712,16грв. а також просить стягнути з Державного бюджету україни через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області завдану йому такими неправомірними діями -моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10 000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали , просять суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та надав суду документи,у спростування позиції позивача. У поданих запереченнях просить суд в позові відмовити вцілому.

Представник управління Державної Казначейської служби в Рівненській області підтримав позицію Пенсійного фонду та заперечив проти задоволення позову .

Заслухавши строни у справі дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов не може бути задоволено з наступних підстав:

Позивач в своєму позови зазначає , що 23.10.2014 року набув статусу реабілітованого згідно рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Шумської районної ради Тернопільської області. Маючи цей статус не одноразово звертався до Управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районні про підвищення пенсії та здіснення перерахунку. Усі зверненян закінчувалися винесенням рішень суду у його користь .Однак вважає, що такі його неодноразові звернення грунтувалися на Законі і повинні були виконуватися Пенсійним Фондом у встановлені Законом терміни, а у зв"язку із зверненнями його до суду, розгляд справ тривав значний проміжок часу в результаті чого позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні на переконання суду позивачем не було надано достатньо доказів про завдання йому, як матеріальної так і моральної шкоди за період його звернень , як до суду так і до інших інстанцій при вирішенні його законних інтересів.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Суд вважає не цілком обгрунтованою вимогу позивача, щодо стягнення матеріальної шкоди, а саме інфляційних витрат. Дана частина позову є необгрунтованою і в силу того, що як зазначив позивач він міг би у 2014-2015 роках здійснити певне придбання товарів. Така обставина спростовується фактом призначення ОСОБА_1 доплати до пенсії, яку він отримує у розмірі встановленому Законом -54,4грн.

Зокрема на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" пенсія призначена позивачу включає в себе такі відщкодування пов"язані із подорожчанням споживчих товарів та послуг. Тому вимога позивача в даному випадку на думку суду є безпідставною та неможе бути задоволена судом, як справедлива та підставна.

ОСОБА_1 не довів суду фактів ,які мали значення для задоволення вимоги про завдання відповідачами йому моральної шкоди ,яка полягала у душевних стражданнях ,яких особа зазнала у зв»зку з протиправною поведінкою щодо неї самої , а також у душевних стражданнях ,яких фізична особа зазнала у зв»язку із втратою майна та станом здоров"я.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України, пункту 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Крім того, згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки судом встановлено, що відповідачі діяли правомірно на підставі чинного законодавства України, а також те, що не встановлено факту завдання , як завдання позивачу матеріальної так і моральної шкоди суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 17, 71, 157, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в :

У позові ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області та Головного управління Державної Казначейської служби України в Рівненській області про стягнення сум грошової компенсації за нанесення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09.08.2016 року

С у д д я :