Справа № 810/2403/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 серпня 2016 року № 810/2403/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Бучанської міської ради до Прокуратури Київської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Кабінет Міністрів України, Київська обласна рада про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Бучанська міська рада звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Київської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Кабінет Міністрів України, Київська обласна рада, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Прокуратури Київської області в частині вимог до відділу Держземагентства (Держгеокадастру) України в м. Буча до Кабінету Міністрів України змінити цільове призначення земель житлової та громадської забудови в межах міста Буча, загальною площею 890 га, які виразились у спрямуванні листів №05/1-30400 вих-15 від 01.09.2015, №05/1-305 вих-16 від 21.01.2016, №05/1-1068 вих-16 від 25.03.2016 до відділу Держземагентства України в м. Буча та №05/1-1637 вих-16 від 18.05.2016 до Кабінету Міністрів України;

- зобовязати Прокуратуру Київської області припинити дії, що порушують право.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Так, згідно пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною другою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом зясовано, що 25.06.2002 Бучанською селищною радою було прийнято рішення №71/1-XXIV «Про віднесення земель Бучанської селищної ради, які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово-комунального управління, до земель житлової та громадської забудови» на підставі якого ряд земель лісогосподарського призначення було віднесено до земель житлової та громадської забудови.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2014 у справі №367/4187/14-ц за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства Бучанської міської ради» до Бучанської міської ради, ОСОБА_1, про скасування рішень ради та витребування земельних ділянок, позов задоволено.

Ірпінським міськрайонним судом Київської області визнано недійсним рішення Бучанської селищної ради № 71/1-4-ХХІV від 25 червня 2002 року «Про віднесення земель Бучанської селищної ради, які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово-комунального управління до земель житлової та громадської забудови»; визнано недійсним ряд рішень міськради про затвердження громадянам проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністів України з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 14,0455 га.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 06.02.2015 рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2014 у справі №367/4187/14-ц залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015 рішення судів першої та апеляційної інстанції залишені без змін.

Постановою Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі 6-2510цс15 Бучанській міській раді відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судових рішень в цивільній справі №367/4187/14-ц.

Як зазначає позивач, на підставі вказаних рішень судів, Прокуратурою Київської області до Держгеокадастру у м. Буча та Кабінету Міністрів України була направлена низка листів (№05/1-30400 вих-15 від 01.09.2015, №05/1-305 вих-16 від 21.01.2016, №05/1-1068 вих-16 від 25.03.2016, №05/1-1637 вих-16 від 18.05.2016) з вимогами привести відомості, що містяться у Державному земельному кадастрі (щодо цільового призначення земельних ділянок) у відповідність з рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2014 у справі №367/4187/14-ц.

Позивач не погоджується з вимогами прокуратури, викладеними у вказаних листах до Держгеокадастру у м. Буча та Кабінету Міністрів України, щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, тому звернувся з даним позовом до суду. Зокрема, позивач наполягає на тому, що зміна цільового призначення земельної ділянки відноситься до компетенції відповідних органів місцевого самоврядування, що виключає можливість направлення прокуратурою листів з вимогами вчинити відповідні дії.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;.

У свою чергу, пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У контексті зазначених положень статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

У тому ж випадку, коли будь-який орган державної влади, який за зовнішніми ознаками підпадає під визначення «субєкт владних повноважень», не здійснює у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції.

Суд зазначає, що звертаючись з даним адміністративним позовом до Прокуратури Київської області, позивач не навів доказів, що в рамках спірних правовідносин Прокуратурою Київської області було вчинено будь-які дії на виконання саме владних управлінських функцій.

Суд звертає увагу позивача, що з прийняттям Верховною Радою України 14.10.2014 нової редакції Закону України «Про прокуратуру» (№ 1697-VII від 14.10.2014) функції прокуратури щодо нагляду за додержанням і застосуванням законів (так званий "загальний нагляд") були скасовані.

З набранням чинності зазначеним законом повноваження прокуратури у сфері суспільних відносин, не повязаних із кримінальним судочинством, обмежуються виключно її можливістю здійснювати дії, повязані з виконанням конституційної функції представництва інтересів громадянина або держави в суді. При цьому обсяг повноважень прокурора аналогічний комплексу прав адвоката при наданні правової допомоги.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Таким чином, з прийняттям Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», органи прокуратури позбавлені повноважень щодо безпосереднього втручання в діяльність громадян, приватних підприємств та організацій поза сферою кримінального судочинства, зокрема, права приймати будь-які рішення, спрямовані на скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом, притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності тощо.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, позивачу при усуненні недоліків адміністративного позову належить надати докази, що в даних правовідносинах при направленні листів прокуратурою були вчинені дії на виконання саме владних управлінських функцій.

Крім того суд зазначає, що позивачем відповідно до пункту 8 частини першої статті 3 КАС України є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є:

- безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах;

- володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав;

- здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права стають порушеними.

Таким чином, особа може одержати захист своїх прав у судовому порядку лише у тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорювані права цієї особи.

В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже вона не є суб'єктом права на судовий захист.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивач не навів доказів порушення саме його прав внаслідок надсилання прокуратурою листів до Держгеокадастру у м. Буча та Кабінету Міністрів України з вимогами привести відомості, що містяться у Державному земельному кадастрі у відповідність з рішенням суду.

Так, вказані листи не містять рішення, прийнятого Прокуратурою Київської області як субєктом владних повноважень, про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, більш того, позивач не є учасником правовідносин, що виникли внаслідок направлення прокуратурою листів до Держгеокадастру у м. Буча та Кабінету Міністрів України, оскільки будь-яких вимог прокуратурою до позивача не висувалось.

Окремо суд зауважує, що позивачем не було дотримано вимог частини 3 статті 106 КАС України, якою передбачено, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Субєкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобовязаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомлення про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Звертаючись з даним адміністративним позовом про визнання протиправним дій Прокуратури Київської області та зобовязання вчинити певні дії Бучанська міська рада діє не як субєкт владних повноважень, а як особа, яка захищає свої порушені права оскаржуваними діями, тому у даному випадку позивач повинен долучити до позовної заяви її копію та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

За нормою частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені у строк до 12 вересня 2016 року шляхом подання безпосередньо до канцелярії Київського окружного адміністративного суду:

1) уточненої позовної заяви з обґрунтуванням порушених прав позивача внаслідок надсилання Прокуратурою Київської області листів до Держгеокадастру у м. Буча та Кабінету Міністрів України з вимогами змінити цільове призначення земельних ділянок з урахуванням рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2014 у справі №367/4187/14-ц та нормативним обґрунтуванням здійснення Прокуратурою Київської області владних управлінських функцій у спірних правовідносинах;

2) копій позовної заяви та копій всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Прокуратури Київської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Кабінет Міністрів України, Київська обласна рада про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 12 вересня 2016 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.