Справа № 373/850/16-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/850/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Залевська А.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Межевича М.В.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Бездольної Віталіни Романівни на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Бездольної Віталіни Романівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Бездольної Віталіни Романівни, в якому просив суд: скасувати постанову про адміністративне правопорушення ПСЗ № 017939 від 12.05.2016 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити .

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 травня 2016 року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ГАЗ 32213, д.н.з. НОМЕР_1 о 16 год. 16 хв. по вул. Київський Шлях, 84, м. Бориспіль, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 («зупинка заборонена»), чим порушив ПДР України і, таким чином, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У зв'язку з цим, інспектором роти Інспектором роти №2 Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Бездольною Віталіною Романівною винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 017939, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн.

Позивач вважаючи, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення звернувся з даним позовом до суду .

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У відповідності до п. 3.34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України), дорожній знак «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Так, згідно розділу 3 п. 33 ПДР України дія знаків 3.9, 3.10, 3.34 - 3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Згідно ч. 1 статті 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони визнають, що по вул. Київський Шлях у м. Борисполі, в районі будівель №82-84 встановлено знак 3.34 «Зупинка заборонена». Позивач, керуючи транспортним засобом ГАЗ 32213 здійснив зупинку біля будівлі №84, з'їхавши з проїжджої частини дороги на короткий тротуар трикутної форми, що розміщений одразу за зупинкою для маршрутних транспортних засобів, неподалік базару.

В зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка та стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснюють посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження багажу).

У матеріалах справи наявні фотознімки місця вчинення адміністративного правопорушення, з яких чітко вбачається наявність знаку «Зупинка заборонена». Це повністю спростовує посилання апелянта на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, судова колегія враховує наступне.

Термін «дорога» має наступне значення - автомобільна дорога, вулиця - частина території, у т.ч. в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, зі всіма розташованими на ній спорудами (мостами, естакадами, підземними і наземними пішохідними переходами, тощо) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині внутрішнім краєм тротуарів.

Отже, дорога, в розумінні чинного законодавства України, це не лише проїзна частина по якій рухається автомобільний транспорт, як на те послався позивач, але й пішохідна зона, в т.ч. тротуари.

За змістом п.1.10 ПДР тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Як зазначено судом вище, дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Таким чином, оскільки дорожній знак «Зупинку заборонено» був встановлений на тому боці дороги, де стояв автомобіль позивача, тобто зупинка здійснена в зоні дії знаку «Зупинку заборонено, а також з урахуванням того, що тротуар, на якому позивач поставив свій автомобіль, також є елементом дороги, позивач порушив п.3.34 ПДР, а отже у працівника Національної поліції були всі підстави для складання протоколу про порушення позивачем ПДР та прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР у межах санкції ч.1 ст.122 КпАП України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Судом першої інстанції не вірно було застосовано норми матеріального та процесуального законодавства України та прийнято незаконну постанову про скасування постанови за малозначимістю, а також незаконно закрито провадження у справі.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема, дана норма визначає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним рішення суб»єкта владних повноважень, зобов»язання вчинити певні дії, скасувати чи визнати нечинним рішення, тощо.

Скасування постанови, яка прийнята за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським за малозначимістю, стаття 162 КАС України не передбачає.

Крім того, зазначена норма Закону не наділяє суд повноваженнями приймати рішення про закриття провадження у справі, яка була розглянута та по ній прийнято рішення на підставі іншого Закону, зокрема Кодексу про адміністративні правопорушення, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може мати місце лише в рамках розгляду справи у порядку Кодексу про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що інспектор патрульної поліції Бездольна Віталіна Романівна діяла відповідно до вимог чинного законодавства, прийняла рішення у справі про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, з урахуванням обставин справи та прийняла рішення в межах санкції ч.1 ст.122 КАС України

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки ухвалена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції скасувати її та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Бездольної Віталіни Романівни задовольнити.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Межевич М.В.

Повний текст виготовлено: 10 серпня 2016 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Межевич М.В.