Справа № 813/152/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016р. Справа № 876/2575/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): Холявки І.Я.,

позивача у справі: Кузіва П.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. у справі №813/152/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид"

до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2016р. позивач: Приватне акціонерне товариство "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2015р. №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 31.07.2015р. № 466/22-01/22347313 про нереальність господарських операцій з ТОВ "Фірма "Альтаір-Груп" є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентом, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийняте безпідставно, тому просить суд його скасувати.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задоволив повністю, оскільки прийшов до висновку про реальність господарських операцій та достатність у позивача та його контрагента необхідних умов для здійснення господарських операцій.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у договорі не вказано загального запланованого обсягу постачання природного газу на 2014р. До перевірки представлено заявки на обсяги споживання природного газу на березень 2015р. Акт приймання передачі підписаний неідентифікованими особами, не зазначено на яких саме комерційних вузлах здійснювалась передача природного газу, місце знаходження їх, кількість природного газу. Апелянт стверджує, що фактичного здійснення господарських операцій не було. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем було подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких не погоджується з аргументами відповідача та вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на чинному законодавстві України з мотивів, наведених у заперечення на апеляційну скаргу.

У судове засідання Львівського апеляційного суду з'явився представник апелянта (відповідача у справі): Холявка І.Я., яким в усних поясненнях, наданих суду, висловлено правову позицію на підтримку доводів апеляційної скарги.

Представник позивача у справі: Кузів П.Г. у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечив, надаючи усні пояснення, висловив свою правову позицію на підтримку позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

В період з 20.07.2015р. по 24.07.2015р. Дрогобицькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" () з питань дотримання вимог податкового законодавства по операціях щодо придбання товарів (робіт, послуг) ТзОВ "Фірма "Альтаір-Груп" () за період з 01.03.2015p. по 31.03.2015p. та використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності вказаного платника податків, про що 31.07.2015p. складено акт № 466/22-01/22347313 (далі - акт перевірки).

Згідно з актом перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму, що підлягає сплаті до бюджету з податку на додану вартість за березень 2015р. в сумі 30173,00грн.

Вказані в акті перевірки порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про непідтвердження позивачем факту здійснення господарських операцій з ТОВ "Фірма "Альтаір-Груп".

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 21.08.2015p. винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 45260,00грн (основний платіж - 30173,00грн, штрафна (фінансова) санкція - 15087,00грн).

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Між ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" (покупець) та ТОВ "Фірма "Альтаір-Груп" (продавець) укладено договір купівлі - продажу природного газу від 11.07.2014p. №11/07/2014-2, за умовами якого продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити на умовах цього Договору природний газ Продавця. Покупець є кінцевим споживачем газу.

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 додаткової угоди до договору купівлі - продажу природного газу від 11.07.2014p. № 11/07/2014-2 тариф на газ на дату укладення цієї додаткової угоди становить 8593,63грн.

Згідно з пп. 1.2 п. 1 додаткової угоди до ціни газу включається збір у вигляді цільової надбавки до тарифу на газ, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.2009 № 359 у розмірі 2% до діючого тарифу на газ, що на дату укладання цієї додаткової угоди складає 171,87грн.

На підтвердження виконання договору № 11/07/2014-2 позивач надав суду першої інстанції акт прийому-передачі ресурсу природного газу від 31.03.2015p., з якого вбачається, що ТзОВ "Фірма "Альтаір-Груп" передано, а ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" прийнято у березні 2015 року ресурс природного газу в обсязі - 30435 тис м куб., ціна без ПДВ (за 1 тис. м куб.) - 8593,63грн, цільова надбавка 171,87грн.

Між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз Україна" філії "Управління магістральних газопроводів" "Львівтрасгаз" (газотранспортна організація) та ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" (замовник) 24.09.2012p. укладено договір № (Договір 1) на надання послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, за умовами якого, газотранспортною організацією надаються послуги по транспортуванню природного газу, його очистці, осушці, одоризації, в об'ємах закуплених замовником у постачальника (постачальників), що підтверджуються Об'єднаним диспетчерським управлінням ДК "Укртрансгаз", його передача ПАТ "Львівгаз" Бориславська філія на газорозподільній станції (ГРС), або на газорозподільному пункті (ГРП).

Згідно із умовами п. 2.1 Договору-1, газотранспортна організація здійснює послуги по транспортуванню і підготовці природнього газу, який надійшов в газотранспортну систему УМГ "Львівтрасгаз" і передає його на пункт передачі в мережі газотранспортної організації у відповідності з Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України, затвердженими наказом Держкомнафтогазу від 01.11.1994p. № 355.

Відповідно до п. 2.6 договору якість газу, що надходить від постачальника в газотранспортну мережу газотранспортної організації повинна відповідати вимогам ГОСТ 5542-87.

На підтвердження виконання договору № позивач надав суду першої інстанції акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2015p., з якого вбачається, що УМГ "Львівтрасгаз" передано, а ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у березні 2015р.

З метою одержання послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами безпосередньо до об'єктів, що належать позивачу, ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" (замовник) 31.12.2013p. укладено договір № 2014/Т-ПР-02 112 (Договір 2) на розподіл природного газу з публічним акціонерним товариством "Львівгаз" (газорозподільне підприємство) в особі начальника Дрогобицького УЕГГ.

Відповідно до умов п. 1.1 даного Договору, газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до умов пункту 3.6 Договору-2, обсяг транспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу, що оформляється на підставі даних комерційних вузлів обліку, визначених у додатку до договору.

Розрахунки за послуги з транспортування газу ГРМ здійснюються за тарифами на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м, встановленим для газорозподільного підприємства національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.1 Договору).

На підтвердження виконання договору № 2014/Т-ПР-02 112 позивач надав суду першої інстанції акт приймання-передачі природного газу від 01.04.2015p., з якого вбачається, що ТзОВ "Фірма "Альтаір-Груп" (постачальник) передано, представник філії Дрогобицького УЕГГ ПАТ "Львівгаз" (газорозподільне підприємство) транспортовано, а ПрАТ "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" (споживач) прийнято в березні 2015p. природній газ в обсязі 30435 кум. м.

На підтвердження виконання сторонами умов вказаних договорів та фактичного надходження природного газу позивачем надано податкові накладні від 13.03.2015p. № 39 на суму 100000,00грн (в тому числі ПДВ 16666,67грн), від 19.03.2015p. № 40 на суму 50000,00грн (в тому числі ПДВ 8333,33грн), від 20.03.2015p. № 41 на суму 50000,00грн (в тому числі ПДВ 8333,33грн), від 24.03.2015p. № 44 на суму 50000,00грн (в тому числі ПДВ 8333,33грн), від 31.03.2015p. № 46 на суму 100000,00грн (в тому числі ПДВ 16666,67грн), від 02.04.2015p. № 51 на суму 20133,59грн (в тому числі ПДВ 3355,60грн).

Оплату здійснено відповідно до наданих платіжних доручень від 13.03.2015p. № 492 на суму 100000,00грн, від 19.03.2015p. № 547 на суму 50000,00грн, від 20.03.2015p. № 558 на суму 50000,00грн, від 24.03.2015p. № 566 на суму 50000,00грн, від 31.03.2015p. № 605 на суму 100000,00грн, від 02.04.2015p. № 629 на суму 20133,59грн.

Судом першої інстанції встановлено, що придбаний у березні 2015 року позивачем у ТзОВ "Фірма "Альтаір-Груп" через газорозподільчі мережі ДК "Укртрансгаз" природний газ, повністю використаний позивачем у господарській діяльності, а саме, при виготовленні теплової енергії з метою обігріву приміщень підприємства, які знаходяться по вул. І.Мазепи, 1 у м. Трускавці та по вул. Садовій, 16 у м. Трускавці, що підтверджується звітами за контрактний місяць.

ТзОВ "Фірма "Альтаір-Груп" одержало ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики від 24.04.2014p. серії АЕ № 287924, відповідно до якої ТзОВ "Фірма "Альтаір-Груп" має право на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом, строк дії ліцензії з 24.04.2014p. по 24.04.2019p.

Відповідно до норм п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із вимогами п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до приписів п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до приписів п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11ст.201 цього Кодексу.

Положеннями статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч.ч. 1-3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Згідно з п. 2.2 Ліцензійних умов, провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010p. № 10, ліцензіат не має права здійснювати господарську діяльність, зокрема, із зберігання газу, транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ магістральними трубопроводами, а також транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ розподільними трубопроводами.

Норми статті 16 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" передбачають відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

Так, газотранспортне підприємство не може провадити діяльність з видобування та постачання природного газу, а газорозподільне підприємство - діяльність з видобування, постачання, зберігання і транспортування природного газу.

Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені податковим органом недоліки в оформлених позивачем та його контрагентами документах не можуть бути єдиною підставою, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій позивача. Позивачем в свою чергу було підтверджено здійснені господарські операції належним чином оформленими первинними документами.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження позивачем реальності господарських операцій при здійсненні поставки природного газу.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. у справі №813/152/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Санаторно-готельний комплекс "Дніпро-Бескид" до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. у справі №813/152/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 08.08.2016р.