Справа № 808/1235/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року 16 год. 40 хв.Справа № 808/1235/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, Запорізька область,

до: Головного управління національної поліції в Запорізькій області, м.Запоріжжя,

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якому просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви (вх. №12091 від 15.04.2016) визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати наказом відповідача призначити службове розслідування по скарзі ОСОБА_1 від 02.03.2016 року. При цьому у позовній заяві позивач конкретизувала у чому, на її думку, полягає протиправна бездіяльність відповідача: по-перше, відповідач при отриманні обґрунтованої інформації про неналежне на думку позивача злочинне невиконання професійних обовязків службовців ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зобовязаний призначити службове розслідування і по наслідкам прийняти рішення в тому числі і про притягнення винних до відповідальності як дисциплінарної так і кримінальної, відповідач на думку позивача бездіє; по-друге, відповідач у своєму листі викладає неправдиву інформацію, а саме стверджує про те, що нібито в теперішній час проводяться необхідні слідчі дії, в дійсності, на думку позивача, нічого не відбувається.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на бездіяльність з боку відповідача під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.03.2016 щодо неналежного розслідування кримінального провадження №0000444 слідчим ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. Вважає, що відповідачем не проведено службового розслідування стосовно осіб, які винні у неналежному розслідуванні кримінального провадження.

Також 08.08.2016 до суду надійшов документ за підписом позивача вх. №23554, названий позивачем «Адміністративна позовна заява. доповнення», яка фактично є заявою про зміну позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.08.2016 позивачеві відмовлено у прийнятті зазначеної заяви про зміну позовних вимог, отже предметом розгляду по справі є первинні позовні вимоги згідно позовної заяви.

Позивач та представники сторін у судове засідання не зявилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представнику позивача повістку вручено 08.08.2016 безпосередньо в суді, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, в якій він зокрема просить провести судове засідання без позивача та його представника.

Представник відповідача подав клопотання (вх. №23701 від 09.08.2016), яким просить розглянути справу за його відсутності.

З підстав викладених в письмових запереченнях (а.с. 19, 38) просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 3 КАС України, письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених законом.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.ст. 3, 122, 128 КАС України, оскільки представник позивача просив провести судове засідання без позивача і представника, а проведення судового засідання є формою розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні та вважає за можливе провести судове засідання на основі наявних у суду матеріалів справи.

Оскільки у судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, згідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління національної поліції в Запорізькій області із письмовим зверненням (скаргою) від 02.03.2016 щодо неналежного розслідування кримінального провадження №0000444 слідчим ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 У зазначеній заяві позивач просила: реагування на бездіяльність як слідчого Тімошенко так і його керівника та замінити слідчого Тімошенко, доручити справу іншому слідчому та дати письмові вказівки у кримінальному провадженні №0000444 на проведення слідчих процесуальних дій в тому числі допиту потерпілого, визначення шкоди та предявлення підозри злочинцю із зазначенням строків виконання; за хамське ставлення ОСОБА_4 до виконання своїх службових обовязків звільнити з лав міліції, замінити керівника досудового слідства.

З матеріалів справи встановлено, що 03.03.2016 Головним управлінням національної поліції України в Запорізькій області зареєстровано скаргу ОСОБА_1 вх.№Г-844, яка надійшла засобами поштового звязку (а.с.24).

04.03.2016 вказану скаргу передано до слідчого відділу ГУНП в Запорізькій області (вх. №Г-234 від 04.03.2016).

10.03.2016 Наказом т.в.о. начальника управління національної поліції в Запорізькій області №426 (а.с.42) призначено проведення службового розслідування за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1, проведення якого призначено старшому слідчому в ОВС СУ майору поліції ОСОБА_5, про результати службового розслідування необхідно було доповісти до 31.01.2016.

Як вбачається із змісту висновку від 31.03.2016 (а.с.45-48) складеного за результатами службового розслідування по фактах, викладених у скарзі ОСОБА_1, серед іншого було встановлено: за результатами розслідування кримінального провадження №10000444 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі матеріалів, які надійшли відносно ОСОБА_6 з державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 Кримінального кодексу України (невиконання судового рішення), слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС ОСОБА_7 прийнято рішення щодо його закриття на підставі п.2 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Наразі вказане рішення скасовано прокуратурою Вільнянського району та слідчим СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ОСОБА_8 проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Резолютивна частина висновку містить наступні висновки:

«1. Подальше службове розслідування припинити.

2. Факти викладені у скарзі ОСОБА_1 рахувати такими, що знайшли своє підтвердження в частині неналежного розслідування кримінального провадження та передчасного прийняття рішення щодо його закриття з боку слідчого СВ Вільнянського ВП ГУНП ОСОБА_7

3.За виявленні порушення вимог чинного законодавства підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності слідчий СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 Але, питання про його покарання не розглядати, так, як виявлені порушення були допущені до 07.11.2015, тобто під час проходження служби в ОВС.

4.За порушення вимог ст. 39 КПК України щодо здійснення контролю за діями підлеглих при дотриманні норм кримінального процесуального законодавства України, суворо вказати начальнику СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП ОСОБА_3 Зажадати від останнього взяти під особистий контроль подальший стан розслідування у кримінальному провадженні №10000444 слідчим Москаленко М.О.

5. Про результати службового розслідування повідомити автора звернення.»

Листом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 31.03.2016 №Г-234/6/03-2016 надано відповідь ОСОБА_1 про результати розгляду її скарги (а.с.49). Як зазначила позивачка у позовній заяві, зазначена відповідь була отримана позивачкою 06.04.2016.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи, що позивачу надано лише відписку та не вжито жодних дій для вирішення поставлених у скарзі питань, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України N3460-IV, 22.02.2006 (в редакції чинній на час виникнення правовідносин, далі Закон №3460) визначено сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 14 цього Статуту визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень, так з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення Міністерством внутрішніх справ України затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п 1.1 Інструкції, ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Згідно п.п. 2.5 Інструкції, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.п. 2.6 Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Як вабчається з матеріалів справи, наказом т.в.о. начальника управління національної поліції в Запорізькій області №426 від 10.03.2016 (а.с.42) було призначено проведення службового розслідування за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_1, проведення якого призначено старшому слідчому в ОВС СУ майору поліції ОСОБА_5,

Згідно п. 8.1 Інструкції, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

В матеріалах справи наявний висновок від 31.03.2016р. за результатами службового рослідування по фактах, викладених у скарзі ОСОБА_1 Отже, за наявності призначеного та проведеного службового розслідування, позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірної бездіяльності відповідача щодо не призначення службового розслідування за фактами, викладеними у скарзі позивачки від 02.03.2016 та в частині зобовязання наказом відповідача призначити службове розслідування по скарзі ОСОБА_1 від 02.03.2016 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у не прийнятті рішення за наслідками службового розслідування, в тому числі і про притягнення винних до відповідальності як дисциплінарної так і кримінальної суд вважає, що такі вимоги задоволенню також не підлягають з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 3 Закону №3460 передбачено, що начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону, начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Отже, накладення дисциплінарного стягнення є не обов'язком, а правом відповідної посадової особи. Тобто такій посадовій особі законом надано право у кожному випадку вирішувати на власний розсуд питання щодо необхідності накладення на винного дисциплінарного стягнення.

Отже не може бути визнана протиправною бездіяльність, якщо відсутня імперативна норма Закону, яка б зобов'язувала суб'єкта владних повноважень діяти лише певним чином і не передбачала би можливості суб'єкта владних повноважень діяти іншим чином.

Щодо не притягнення винних до кримінальної відповідальності, суд зазначає, що вирішення питання про притягнення особи до кримніальної відповідальності знаходиться поза межами компетенції адміністративної юрисдикції. Разом з цим, без вирішення питання про те, чи слід було притягнути особу до кримінальної відповідальності, що в свою чергу не є правом адміністративного суду, неможливо вирішити питання щодо протиправності бездіяльності, яка полягає у відустності рішенть про притягнення до кримінальної відповідальності.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає на думку позивача у викладенні відповідачем у своїму листі неправдивої інформації, а саме ствердження про те, що нібито в теперішній час проводяться необхідні слідчі дії, в дійсності нічого не відбувається суд зазначає, що викладення будь-яких фактів у листі є активною дією, а не бездіяльністю відповідача. Що стосується посилань позивача на не проведення необхідних слідчих дій, то це є бездіяльністю не відповідача, а слідчого. При цьому, оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування кримінальної справи не є правовідносинами, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Такі правовідносини врегульовані нормами Кримінального прцесуального кодексу України ( Глава 26 КПК України).

З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова