Справа № 804/15938/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2016 р. м. Київ К/800/16552/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: відповідача: Піддубняка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить суд:

скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2014 №110010000/2014/20023;

визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.05.2014 №110010000/2014/600039/1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Дніпропетровською митницею ДФС, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження поданими позивачем документами заявленої митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтовані рішення щодо її коригування та виставлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.01.2014 між публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського" (Покупець) та фірмою "VESUVIUS POLAND SP. ZO. О." Польща, (Продавець) укладено контракт №14-0156-12, згідно з яким продавець продає, а покупець купує товар, найменування, кількість, ціна та строки поставки якого зазначені у Специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного Контракту (п. 1.1).

28.01.2014 сторонами підписано Специфікацію №2 до Контракту № 14-0156-12, умовами якої визначено: умови поставки: DAP - ПАТ "Дніпровський меткомбінат", м.Дніпродзержинськ, Україна (Інкотермс 2010).

З метою митного оформлення товару, ввезеного на виконання контракту від 28/.01.2014 №14-0156-12 - стакан промковша марки VQ05 791-24шт., позивачем до Дніпропетровської митниці Міндоходів подану митну декларацію від 05.05.2014 №110010000/2014/020580. Митну вартість імпортованого товару визначено за першим методом за ціною угоди.

У зв'язку з виникненням у органу доходів і зборів сумніву щодо достовірності заявленої митної вартості, Дніпропетровською митницею ДФС від декларанта витребувано: ліцензій чи авторський договір покупця, що стосуються оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару, сировини; копію декларації країни відправлення.

Позивач листом від 06.05.2014 повідомив відповідача про відсутність можливості надати додаткові документи.

У зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів відповідачем митну вартість скориговано за попередніми оформленнями на підставі наявної інформації щодо митного оформлення ідентичних товарів МД від 22.04.2014 № 110050004/2014/200770 - 7,0892 EUR/кг шляхом прийняття рішення від 06.05.2014 №110010000/2014/600039/1.

Також Дніпропетровською митницею ДФС виставлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2014 №110010000/2014/20023, згідно з якою в якості умов, що виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вказано на необхідність подання нової митної декларації з урахуванням рішення про визначення митної вартості від 06.05.2014 №110010000/2014/600039/1.

Вказуючи на протиправність рішення від 06.05.2014 №110010000/2014/600039/1 та картки відмови від 06.05.2014 №110010000/2014/20023, публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" звернулось до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності рішення про визначення митної вартості від 06.05.2014 №110010000/2014/600039/1 та картки відмови від 06.05.2014 №110010000/2014/20023 як таких, що прийнято на підставі обґрунтованих висновків щодо неможливості визначення митної вартості товару за першим методом.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені у частині четвертій цієї статті документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Суди попередніх інстанцій в обґрунтування висновку про правомірність витребування органом доходів і зборів від декларанта додаткових документів, виходили, у тому числі з того, що заявлена позивачем митна вартість товару нижча ніж при попередньому митному оформленні товару.

Колегія суддів зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, та не є підставою для витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.

У той же час, вказуючи на обґрунтованість позиції відповідача щодо неможливості визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом з огляду на відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 № 14-0156-12 покупець перераховує 50% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, другі 50 % покупець перераховує протягом 20 банківських днів з дати постачання такої партії товару.

У специфікації від 28.01.2014 № 2 до зовнішньоекономічного контракту та рахунку від 28.04.2014 № поряд із зазначенням про здійснення поставки на безоплатній основі наявні відомості щодо попередньої сплати 50% передплати та решти 50% протягом 20 банківських днів.

Крім того, надана комерційна пропозиція від 30.09.2013 № 13/09/30 містить умови постачання та вартість вищу, ніж визначена прайс-листом та за датою не кореспондується із специфікацією від 28.01.2014 № 1 до контракту.

За вказаних обставин, колегія суддів вказує на обґрунтованість позиції відповідача щодо наявності розбіжностей щодо умов оплати товару у поданих декларантом документах .

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України, яка регулює метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), встановлено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

За умовами контракту від 28.01.2014 № 14-0156-12 визначено умови постачання DAP Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення, однак документальне підтвердження цього відсутнє.

За відомостями міжнародної транспортної накладної CMR від 28.04.2014 року перевізником імпортованого товару є "TCF "Beregynya", Запоріжжя. У той же час, декларантом не надано документи, які містили б відомості щодо відносин продавця, покупця та зазначеного транспортувально-експедиційного підприємства.

Дніпропетровською митницею ДФС при витребуванні додаткових документів вказано на обставини, які ці документи мають підтвердити. Декларантом не надано додаткових документів на вимогу відповідача.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявлені декларантом відомості щодо ціни імпортованого товару не базувалися на об'єктивних даних, які б підтверджувались документально, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо доведеності з боку органу доходів і зборів наявності підстав для витребування від декларанта додаткових документів та, відповідно, враховуючи факт ненадання таких документів, - коригування заявленої митної вартості товару.

За вказаних обставин, позиція судів попередніх інстанцій щодо правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та винесеної на підставі неї картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: