Справа № 760/13092/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1109/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/про залишення позовної заяви без руху/

02 серпня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання поведінки державного виконавця неправомірною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Департаменту Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання поведінки державного виконавця неправомірною.

Дослідивши позовну заяву, приходжу до наступного висновку.

Статтею 106 КАС України передбачені вимоги, яким повинна відповідати позовна заява при зверненні до суду адміністративної юрисдикції. Проте всупереч ч. 2 ст. 106 КАС України позивач на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначає і не надає докази, які ці обставини підтверджують (твердження про існування між ним та відповідачем певних стосунків, наявність інвалідності відповідної групи тощо). Позивач окрім самої позовної заяви в двох примірниках на двох аркушах не додає жодного іншого документа.

Крім того, відповідно до ч 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Підстави, за якими особи звільняються від сплати судового збору за подачу позову або заяви, зазначені у ч 2 цієї ж статті Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди 1 та 2 груп. Проте, як вбачається з позовної заяви, окрім зазначення в самому тексті позову про наявність у позивача інвалідності, жодних інших підтверджуючих документів останній не надає, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені дані. Відтак суд вважає за необхідне довести до відома позивача, що дотримання вимог ст. 106 КАС України та Закону України «Про судовий збір» при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, в порушення імперативних вимог п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України позивачем не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Зокрема, позивач зазначає в тексті адміністративного позову про своє право на отримання одноразової грошової допомоги як інваліда війни 2 групи, посилаючись на цій підставі на п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України щодо підсудності справи саме місцевому загальному суду як адміністративному, а також акцентує увагу суду на те що саме Міністерство оборони України є належним відповідачем по справі.

А тому, суду є незрозумілим які саме права та законні інтереси позивача порушені Міністерством оборони України при оскарженні поведінки державного виконавця, яка саме поведінка державного виконавця, на думку позивача порушує його законні права та інтереси, повинні бути визнані незаконними, хто саме є відповідачем по даній справі враховуючи обставини зазначені самим позивачем, правове обгрунтування посилання на п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, як на підставу визначення підсудності позову про визнання неправомірною поведінки державного виконавця.

Суд звертає увагу позивача на те, що в позовних вимогах він просить визнати поведінку державного виконавця щодо відповідача неправомірною. А тому, є незрозумілим, як можна просити суд визнати поведінку особи неправомірною щодо самої себе; в разі якщо позивач просить визнати неправомірною поведінку державного виконавця відносно себе як відповідача по конкретній справі, вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду в порядку адміністративного судочинства, а може бути розглянута судом в порядку цивільного судочинства в рамках позову про захист честі, гідності та ділової репутації. А тому, позовні вимоги в даній редакції є некоректними і підлягають або зміні позивачем або належному аргументуванню для їх розгляду в порядку адміністративного судочинства в рамках даної справи.

Відповідно до ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього ж Кодексу постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 108 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання поведінки державного виконавця неправомірною - залишити без руху та надати строк для усунення вказаних судом недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

В разі не усунення вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала може бути оскаржена через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С.Кицюк