Справа № 22-а-21441/11
Суддя: Ляховська І.Є.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2(1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,

суддів БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., КАРНАУХ В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м.Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу, голови виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу ОСОБА_3, Криворізької міської ради, третя особа Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом та просив суд визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради м. Кривого Рогу (надалі - УПСЗН) щодо відмови у виплаті недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, проводити нарахування довічно відповідно до ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В обґрунтуванні заявлених вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом війни 2 групи захворювання, яке повязано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII, йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Проте відповідач УПСЗН виплатив йому зазначену соціальну виплату у значно меншому розмірі й відмовив у донарахуванні та виплаті допомоги у належному розмірі, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Крім того, позивач просив суд визнати неправомірними дії голови виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу ОСОБА_3 та посадових осіб Криворізької міської ради в частині недобросовісного виконання своїх обовязків з питання перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: визнано неправомірними дії посадових осіб УПСЗН стосовно відмови у перерахунку та виплаті одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобовязано УПСЗН нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням суми, що ним отримана, у відповідності з вимогами ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з розрахунку пяти мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України в 2009 році»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПСЗН ставить питання про скасування постанови суду та визнання дій правомірними, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, вважає, що його дії є правомірними, оскільки виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік позивачу проведена в розмірах та у порядку, передбаченому діючим законодавством, у тому числі Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» та постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2005р. №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС, має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом війни 2 групи захворювання, яке повязано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивачеві у 2009 pоці нарахована та сплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, постраждалим внаслідок чорнобильської катастрофи», згідно якої встановлено конкретні розміри допомоги на оздоровлення у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розрахунок щорічної допомоги на оздоровлення має здійснюватися у відповідності до положень ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідам другої групи у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому, ч.3 ст. 48 цього Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Як убачається із матеріалів справи, позивач отримав допомогу на оздоровлення за 2009 року у розмірі 120грн., тобто в розмірі, який не відповідає положенням ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що передбачає розмір щорічної допомоги як величини, кратної до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати.

Ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів України у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності факту неправомірності дій відповідача стосовно не виконання ним приписів ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, на своєчасне нарахування та отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

За таких обставин судом правильно визнано неправомірними дії відповідача та його зобовязано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням суми, що ним отримана, у відповідності з вимогами ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з розрахунку пяти мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України в 2009 році».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять підстав для скасування постанови суду.

В іншій частині постанова суду не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу відхилити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_4