Справа № 826/11968/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

28 липня 2016 року м. Київ № 826/11968/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Кобилянського К.М., Погрібніченка І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомОСОБА_1
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправними дій та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив:

1. Визнати протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Асадова В.Т. щодо не скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2014 р. по виконавчому провадженню № 45326006 з примусового виконання постанови № 31295460 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 11.05.2012.

2. Визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2014 по виконавчому провадженню № 45326006 з примусового виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 11.05.2012 № 31295460 - протиправними.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2014 по виконавчому провадженню № 45326006 з примусового виконання постанови № 31295460 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 11.05.2012.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що підстав для відкриття виконавчого провадження від 04.11.2014 р. № 45326006 з примусового виконання постанови № 31295460 про стягнення виконавчого збору не було. Окрім того, суди не дослідили питання щодо пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду за захистом порушеного права та не надали оцінки поважності причин його пропуску.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.05.2016 р. справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях до неї.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. З наявних в матеріалах справи заперечень на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні. Вважає, що дії відповідача з винесення оскаржуваних рішень є правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що особливість провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби є те, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, наведеними нормами передбачено, що строк звернення до суду у справах з приводу оскарження рішень, дій, бездіяльності державної виконавчої служби є спеціальним, оскільки законодавцем встановлено десятиденний строк для їх оскарження. Водночас, відрахування строку ставиться в залежність від дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

З наведеного випливає, що таким днем є, зокрема, день, коли особа отримала оскаржуване рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування вимог зазначав, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий напис нотаріуса від 25 травня 2011 року № 459 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нерухоме майно, що належало позивачу на праві приватної власності. В цьому виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову від 11 травня 2012 року № 31295460 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 13459653,120 грн. Вказує, що 11 листопада 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві, а постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виділено в окреме провадження, у зв'язку з чим 04 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45326006. Посилаючись на те, що згідно із Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) правових підстав для відкриття виконавчого провадження не було, просив суд визнати неправомірними дії відповідачів та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2014 року № 45326006 з примусового виконання постанови № 31295460.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ПВР ДВС МУЮ перебувало виконавче провадження ВП №31295460 з виконання виконавчого напису № 459, виданого 25 травня 2011 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику - ОСОБА_1

Згідно з цим написом № 459 за рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставного майна, підлягали задоволенню вимоги ТОВ "Український промисловий банк" в сумі 134 596 531,95 грн.

17 лютого 2012 року державним виконавцем відділу ПВР ДДВС МУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 31295460 та надано боржнику семиденний строк з моменту винесення (отримання) відповідної постанови на її добровільне виконання. В подальшому, 11 травня 2012 року відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 13459653,20 грн.

Враховуючи те, що реалізація заставного майна не відбулась, а бажання залишити це майно за собою стягувач не заявив, 03 листопада 2014 року старшим державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11 травня 2012 року ВП №31295460 виділено в окреме провадження. 04 листопада 2014 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45326006 з примусового виконання постанови від 11 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 13459653,20 грн. виконавчого збору.

Як вбачається із додаткових обґрунтувань по справі з приводу строків звернення до суду, представник позивача зазначає, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача було подано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України клопотання від 14.04.2015 р., в якому він просив скасувати постанову державного виконавця Канцедал О.О. № 45326006 про примусове виконання постанови № 31295460, виданої 11.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 13459653,20 грн. виконавчого збору, як таку, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане клопотання було розглянуто начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та листом від 14 травня 2015 року № К-6947/2/12 повідомлено, що питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби вирішується в судовому порядку.

Однак, позивач, посилаючись на норми ч.ч. 1, 2 ст. 83 Закону № 606-XIV, зазначає, що положення вказаної статті не забороняють звертатися з відповідним клопотанням боржнику. Однак, начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України її скасовано не було.

У зв'язку із наведеним, позивач вважає, що строк звернення до суду ним порушено не було.

Крім того, позивач зазначає, що всі документи, що стосувалися виконавчих проваджень, надсилалися позивачу на адресу: АДРЕСА_1. За вказаною адресою згідно паспортних даних позивача, останній був знятий з реєстрації ще 06.11.2009. Зокрема, з 06.11.2009 р. позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Зокрема, згідно довідки № 36 від 25.05.2016 р., виданої Дочірнім підприємством «ЮМаК» ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема», ОСОБА_1 працював на ДП «ЮМаК» ЗАТ «Корпорація «Інтерагросистема» з 04.08.2014 по 27.02.2015 на посаді директора. Зазначене підприємство знаходиться з адресою: Чернігівська область, Менський район, м. Мена, вул. Індустріальна, 17В.

У зв'язку із наведеним вище, позивач зазначає, що не отримував надіслані йому листи особисто, а тому не знав та не міг знати про стан виконавчих проваджень. Про винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження дізнався лише на початку квітня 2015 р. Після чого його представником з метою досудового врегулювання спору до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано клопотання від 14.04.2015 р. у порядку ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен встановити день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його законних прав та інтересів.

Пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (надалі - Правила №270) рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Статтею 31 Закону № 606-XIV визначено порядок надсилання документів виконавчого провадження.

Так, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 цієї статті).

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45326006, прийнята відповідачем 04.11.2014 р., була направлена супровідним листом від 07.11.2014 р. № 45326006/2.-475/12 на адресу позивача, наявну в матеріалах виконавчого провадження, а саме: АДРЕСА_1. Оскаржувану постанову отримано членом сім'ї позивача 12.11.2014 р., про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 49).

Беручи до уваги те, що відомостей про зміну свого місцезнаходження позивач не подавав, а оскаржувана постанова надіслана позивачу на адресу зазначену у виконавчому документі, враховуючи, що її було отримано одним із членів сім'ї позивача, суд приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження ВП № 45326006 про стягнення виконавчого збору, а, відтак, про порушення своїх прав та законних інтересів позивач повинен був дізнатися 12.11.2014 р., в день отримання оскаржуваної постанови.

Водночас, до суду позивач звернувся лише 18.06.2015 р., про що свідчить відмітка служби діловодства Окружного адміністративного суду м.Києва, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо твердження позивача відносно його звернення із клопотанням до керівника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо скасування оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 83 Закону № 606-XIV передбачено, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначено ст. 82 названого Закону.

Згідно із ч.ч. 1, 2 цієї статті рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Отже, диспозицією названої статті боржнику надано право оскарження рішень державних виконавців виключно в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні ВП № 31295460, відповідно підстав для скасування оскаржуваного рішення у досудовому порядку законом не передбачено.

Із позовної заяви та документів, доданих до неї, вбачається пропущення позивачем строків звернення до суду, встановлених статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України, про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Отже, у випадку пропущення позивачем строків звернення до суду, встановлених ч. 2ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на стадії розгляду справи по суті повинен застосувати наслідки, передбачені п. 9 ст. 155 цього Кодексу, відповідно до якої, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, враховуючи, що ані позовна заява, ані додані до неї документи достатніх обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду не містять, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 9 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: К.М.Кобилянський

І.М. Погрібніченко