Справа № 497/117/16-а
Суддя: Тимошенко І. В.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/497/7/16
У Х В А Л А справа 497/117/16-а

Іменем України

"11" серпня 2016 р..року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенко І.В.

за участю секретаря судового засідання Бекметової Х.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Болграді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Болградської центральної районної лікарні , Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій незаконними та зобовязання виплатити борг в отриманні допомоги по догляду за психічно хворим інвалідом 2 групи,

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення , яким: - визнати незаконною довідку ЛКК Болградської центральної районної лікарні від 29.07.2014 року; - зобовязати Болградську центральну районну лікарню надати Управлінню соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації довідку про те, що в період з 17.07.2014 року по 01.02.2015 року ОСОБА_2 інвалід 2 групи внаслідок психічного розладу потребував стороннього спостереження та догляду; - зобовязати Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації призначити і виплатити опікуну ОСОБА_1 за період з 01.07.2014 року по 31.01.2015 року включно щомісячну грошову допомогу по догляду за ОСОБА_2 інвалідом 2 групи внаслідок психічного захворювання.

Одночасно позивач звернулась до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом. При цьому позивач посилається на те, що в період часу з березня 2002 року по 17 липня 2015 року вона доглядала за братом ОСОБА_2 інвалідом 2 групи. З 2006 року вона отримувала передбачену законом соціальну допомогу по догляду за братом інвалідом. В період з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2015 року допомога по догляду їй не виплачувалась у звязку з тим, що Болградська ЦРЛ надала для предявлення до Управління соціального захисту населення Болградської райдержадміністрації довідку від 29.07.2014 року згідно якої ОСОБА_2 не потребував стороннього спостереження та догляду. Вважаючи цю довідку незаконною вона позивач з метою вирішення питання у досудовому порядку неодноразово зверталась з заявами, клопотаннями і скаргами до МОЗ України ,до Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації , до прокуратури Болградського району, до комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» з проханням видати довідку , яка відповідала б дійсному стану здоровя ОСОБА_2.Д. і дозволяла б отримувати державну допомогу по догляду за хворим. На свої звернення вона отримала різні за змістом відповіді. 26 вересня 2015 року вона отримала останній лист КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» від 21.09.2015 року за № 805, в якому їй повідомлено , що в медичних картах хворого лікуючий лікар неодноразово відзначав , що ОСОБА_2 згідно психічного стану дійсно потребує стороннього нагляду та догляду. Отримавши цей лист , вона - позивач 22 жовтня 2015 року звернулась до Болградського районного суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій Болградської ЦРЛ щодо видачі зазначеної вище довідки та зобовязання призначити та виплатити щомісячну грошову допомогу по догляду за ОСОБА_2 Але ухвалою Болградського районного суду від 26.10.2015 року її позовна заява була залишена без розгляду. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року змінена мотивувальна частина ухвали Болградського

районного суду від 26.10.2015 року, але рішення щодо залишення позову без розгляду залишено без змін на підставі ст.. 99,100 КАС України. Вона - позивач вважає, що та обставина , що вона протягом 14 місяців у 2014-2015 роках з метою досудового врегулювання спору неодноразово зверталась у різні інстанції з приводу перегляду незаконного рішення та незаконних дій працівників Болградської ЦРЛ , надавала необхідні документи та вживала всіх передбачених законом можливостей для позитивного вирішення спору, є підставою для поновлення їй судом строку звернення до суду з цим адміністративним позовом. Крім того, причиною пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивач зазначила свою юридичну несвідомість та скрутний матеріальний стан.

Позивач ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні свою заяву про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом підтримала в повному обсязі.

Відповідач Болградська центральна районна лікарня про час та місце попереднього розгулу справи повідомлена належним чином , причину неявки до суду свого представника не повідомила, направила на адресу суду письмові заперечення проти позову , а також просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду в звязку з пропуском нею строку звернення до суду , передбаченого ст.. 99 КАС України.

Відповідач Управління соціального захисту населення Болградської райдержадміністрації Одеської області про час та місце попереднього розгляду справи повідомлене належним чином, причину неявки до суду свого представника не повідомило, направило на адресу суду письмові заперечення проти позову , а також просить залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку , що заява позивача ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Інститут строків позовної давності в адміністративному процесі має дуже важливе значення, оскільки він сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків, тому що пропущення строку може мати негативні наслідки для того, хто його пропустив. . Якби не було строків, стан юридичної невизначеності зберігався би протягом необмеженого часу.

Відповідно до ст. 99 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цім Кодексом або іншими законами. Згідно ч. 2 ст. 99 КАСУ для звернення в адміністративний суд за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який , якщо не встановлено інше, обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав , свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАСУ адміністративний позов, поданий після спливу строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи , яка подала позов, не знайде підстав для поновлення цього строку, про що постановляється ухвала .

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд, якій вирішує публічно правовий спір, повинен перевірити коли позивач дізнався про порушення свого права , чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду , а якщо так , чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду є лише таки обставини , які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду , та повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є рідним братом позивача, був визнаний інвалідом 2 групи від психічного захворювання безстроково. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16 листопада 2010 року ОСОБА_2 був визнаний недієздатним (а.с.18). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року над ОСОБА_2 було встановлено опіку та призначено його опікуном позивача ОСОБА_1 (а.с.19).17 липня 2015 року ОСОБА_2 помер (а.с.14).

Судом встановлено , що на підставі довідки Болградської центральної районної лікарні від 29.07.2014 року , згідно з якою ОСОБА_2 не потребує стороннього спостереження і догляду , позивач ОСОБА_1 не отримувала допомогу по догляду за братом інвалідом 2 групи в період часу з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2015 року. Зазначена довідка від 29 липня 2014 року стала підставою для припинення виплати позивачу допомоги по догляду за братом - інвалідом 2 групи з психічного захворювання.

Таким чином судом встановлено, що саме 29 липня 2014 року позивач дізналась про порушення свого права. Про це позивач пояснила і в судовому засіданні. Саме після отримання цієї довідки позивач, намагаючись вирішити спір у досудовому порядку, стала звертатися з заявами, клопотаннями і скаргами до МОЗ України , до Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації , до прокуратури Болградського району і до комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» з проханням видати довідку , яка відповідала б дійсному стану здоровя ОСОБА_2.Д. і дозволяла б отримувати державну допомогу по догляду за хворим. Це підтверджується зверненнями позивача до зазначених органів та відповідями цих органів, копії яких позивач додала до своєї позовної заяви (а.с.20-30).

Листом від 17.12.2014 року департамент медичної допомоги МОЗ України зобовязав Управління охорони здоровя Одеського обласної державної адміністрації організувати згідно з медичними стандартами проведення ОСОБА_2 необхідних обстежень і консультацій та відповідно до висновків спеціалістів , забезпечити його кваліфікованим лікуванням за рахунок бюджетних коштів , у межах фінансування, та при необхідності підготувати документи для розгляду МСЕК у встановленому порядку (а.с.25).

ОСОБА_2 був госпіталізований до КУ «Одеська психіатрична лікарня № 4», де перебував з 23.12.2014 року по 20.02.2015 року та пройшов курс лікування. За результатами обстеження ОСОБА_2 було встановлено діагноз: Шизофренія, параноїдальна форма. Безперервний тип течії. Параноїдальний дефект особистості, стан нестійкої ремісії Спостереження психіатра за місцем проживання. Потребує стороннього спостереження і догляду (а.с.9-10).

На підставі зазначеного висновку КУ «Одеська психіатрична лікарня № 4» управлінням соціального захисту населення Болградської райдержадміністрації було призначено з 01.02.2015 року соціальну допомогу по догляду за ОСОБА_2 в розмірі 1218 грн. (а.с.31).

Суд вважає, що саме 29 липня 2014 року позивач дізналась про своє порушене право , та саме з цієї дати почав плинути шестимісячний термін звернення до суду з цим адміністративним позовом, який сплинув 29 січня 2015 року, в той час як з цим позовом до суду позивач звернулась 15 січня 2016 року.

Судом встановлено , що раніше 22 жовтня 2015 року позивач вже зверталась до Болградського районного суду з таким самим позовом (справа № 497/2497/15-а). Але ухвалою Болградського районного суду від 26 жовтня 2015 року її позовна заява була залишена без розгляду на підставі ст.. 99,100 КАС України в звязку з пропуском строку звернення до суду з цим позовом (а.с.). Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, ухвала Болградського районного суду від 22 жовтня 2015 року змінена з викладенням мотивувальної частини в іншій редакції, але в частині залишення позову ОСОБА_1 без розгляду ухвала залишена без змін (а.с.). Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 16 червня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення , ухвала Болградського районного суду від 26 жовтня 2015 року у незміненій частині та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі № 497/2497/15-а залишені без змін (а.с.).

Суд вважає, що за викладених обставин заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом є безпідставною та задоволенню не підлягає. Посилання позивача на те, що вона пропустила строк звернення до суду з цим адміністративним позовом в звязку з тим , що намагаючись вирішити спір у досудовому порядку, зверталась у різні інстанції, не може служити підставою для поновлення строку , оскільки відповідно до ст.. 99 ч.2 КАС України строк обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів. Судом достовірно встановлено , що позивач про порушення свого права дізналася 29 липня 2014 року після отримання довідки Болградської ЦРЛ та припинення виплати їй соціальної допомоги по догляду за братом інвалідом.

Позивач не надала доказів про наявність обєктивних причин , які не залежали від її волевиявлення та були непереборними , а також щодо наявності істотних перешкод та труднощів, що перешкоджали її зверненню до суду з цим позовом у визначений законом строк.

Посилання позивача на лист КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» № 895 від 21 вересня 2015 року (а.с.25) не впливає на сорок звернення до суду з цим позовом , оскільки він лише містить інформацію про стан ОСОБА_2, про який позивачу було відоме і раніше.

З доданих до позовної заяви документів вбачається , що всі відповіді на звернення позивача містять посилання на необхідність госпіталізації ОСОБА_2 для надання висновку щодо потреби у сторонньому догляді після його обстеження в умовах стаціонару. На стаціонарному лікуванні ОСОБА_2 перебував з 23 грудня 2014 по 20 лютого 2015року . Після чого відповідно до висновку КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» позивачу було відновлено виплату соціальної допомоги по догляду за братом. Але і після того, як ОСОБА_2 відповідно до висновку КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» від 20 лютого 2015 року був визнаний таким, що потребує стороннього догляду (а.с.9-10) та позивачу з 01 лютого 2015 року була відновлена виплата соціальної допомоги по догляду за інвалідом , позивач вперше звернулась до суду з таким позовом лише 22 жовтня 2015 року.

Звертаючись до різних інстанцій з скаргами та заявами протягом тривалого часу 14 місяців, як зазначила сама позивач , та отримуючи відповіді , які не приводили до позитивного вирішення поставленого нею питання щодо виплати соціальної допомоги , позивач звернулась до суду вперше лише 22 жовтня 2015 року. Тому суд вважає, що позивач не довела , що строк звернення до суду з цим позовом вона пропустила з поважної причини. Посилання позивача на юридичну несвідомість та скрутний матеріальний стан, враховуючи тривалість часу пропуску строку звернення до суду , є безпідставним і не може бути визнано судом поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

За викладених обставин позовна заява ОСОБА_1 до Болградської центральної районної лікарні , Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій незаконними та зобовязання виплатити борг в отриманні допомоги по догляду за психічно хворим інвалідом 2 групи підлягає залишенню без розгляду на підставі ст.. 100 КАС України , в звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Керуючись ст.. 99,100 , 158, 165, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом до Болградської центральної районної лікарні , Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій незаконними та зобовязання виплатити борг в отриманні допомоги по догляду за психічно хворим інвалідом 2 групи відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Болградської центральної районної лікарні , Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій незаконними та зобовязання виплатити борг в отриманні допомоги по догляду за психічно хворим інвалідом 2 групи залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: Тимошенко І.В.