Справа № 2-а-204/10
Суддя: Галій О. Й.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-204/10 Провадження № 2-а-204/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Жидачівський районний суд Львівської області

в складі : головуючої - судді Галій О.Й.

при секретарі Стасів С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Жидачеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДАІ Козівського PB УМВС України у Тернопільській області та інспектора ДПС ОСОБА_2 сержанта міліції ОСОБА_3 про скасування постанови ВО №145073 від 02.07.2010 p. у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у підтвердження заявлених вимог посилається на те, що згідно постанови інспектора ДПС ОСОБА_2 сержанта міліції ОСОБА_3 від 02 липня 2010 року його піддано штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, а саме, за порушення п.12.9 б ПДР.

Згідно постанови, ОСОБА_4 02.07.2010 p., приблизно в 18 год. 05 хв. в с. Городище Козівського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом "Део», д.н.з. НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху на 23 км/год. в зоні дії знаку 60 км/год., чим порушив п.12.9 б Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною, необгрунтованою, так як він не допустив порушення вказаного пункту ПДР, оскільки рухався позаду іншого автомобіля зі швидкістю не більше 80 км/год.. Інспектор необ'єктивно та не в повному обсязі дослідив обставини зазначеної справи. Посилання в постанові в якості доказу перевищення швидкості руху на покази приладу «Візир» №0711151, не ґрунтуються на вимогах ст. 258 КУпАП, оскільки його не можна вважати таким, що працює в автоматичному режимі, тобто покази вказаного приладу не можуть бути належним доказом вчинення адмінправопорушення, щодо перевищення швидкості. Відповідач не надав документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та атестації вимірювального приладу. У даній постанові відсутні вказівки на те, хто проводив фіксацію за допомогою відео записуючого вимірювача швидкості «Візир». В постанові не зазначено кілометр дороги, на якому на думку інспектора було вчинене правопорушення. А відтак просить скасувати постанову та закрити провадження по справі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві, просить скасувати постанову інспектора ДПС ОСОБА_2 сержанта міліції ОСОБА_3.

Відповідачі в судові засідання, призначені на 06.09., 14.09.2010 року та сьогоднішнє судове засідання не з'явилися, хоч були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, не повідомили про причини неприбуття і від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому на підставі п. 4 ст. 128 КАСУ, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, що оспорювана постанова винесена на підставі п. 6 ст. 258 КУпАП, згідно якої адміністративне правопорушення повинно бути зафіксоване за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Із змісту постанови видно, що правопорушення зафіксоване приладом Візир № 0711151. Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходився у співробітника ДАІ, і керувався ним безпосередньо або через комп"ютер.

У даній постанові відсутні вказівки на те, хто проводив фіксацію за допомогою відеозаписуючого вимірювача швидкості Візир № 0711151. Оскільки, при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про те, чи конкретний працівник ДАІ наділений певними повноваженнями, як це передбачено в п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби ДАІ МВС України.

У справі про адміністративне правопорушення не міститься даних про допуск вказаного засобу вимірювальної техніки до застосування в Україні, повірку, похибки при вимірюваннях, що робить вимірювання незаконними у відповідності до Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність".

Представник відповідача не надав суду сертифікат відповідності приладу Візир та атестату відповідності комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) в базі Держспецзв"язку.

Станом на 17.03.2010 р. База не має впровадження КЗСІ з підтвердженою відповідністю. Заяви на проведення державної експертизи КСЗІ в базі по Держспецзв"язку не має.

Тому зробити висновок щодо неможливості довільної зміни отриманих за допомогою Пристрою відомостей, їх коригування, знищення, несанкціонованого доповнення, втручання в роботу Пристрою можна лише у разі позитивних результатів державної експертизи або сертифікації у сфері захисту інформації, а щодо неможливості вчинення тих самих дій стосовно внесених до Бази відомостей під час її експлуатації - у разіпозитивних результатів державної експертизи КСЗІ Бази.

Згідно з законодавством України у сфері захисту інформації використання засобів захисту інформації (у визначенні ДСТУ 3396 2- 97 ) та КСЗІ в автоматичних сиситемах вважається легальним, якщо вони мають документальне підтвердження своєї відповідності вимогам, встановленим нормативно- правовими актами. Для засобів захисту інформації це- Експертний висновок або Сертифікат відповідності, а для КСЗІ - Атестат відповідності

Представник відповідача не надав суду сертифікат відповідності приладу Візир та атестату відповідності комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) в базі Держспецзв"язку.

Тобто відповідачем не надано до суду доказів спростування позовних вимог позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач про оспорювану постанову дізнався тільки 13.08.2010 р„ а заяву до суду подав 21.08.2010 р„ відповідно поштового штемпеля.

Незважаючи на те що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідач доказів заперечення на адміністративний позов не надав що свідчить про недоведеність вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді перевищення швидкості руху автомобіля більш як на 20 км/ год.

Відповідно до ч 2 ст 71 КУпАП в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 251,287, 288, 293 КУпАП, ст. 9-11, 17, 18, 159, 160- 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити. Постанову інспектора ДПС ОСОБА_2 сержанта міліції ОСОБА_3 Дмитровича ВО № 145073 від 02.07.2010 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова - остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуюча-суддя:

Примітка: постанова в одному примірнику виготовлена в нарадчій кімнаті.