Справа № 206/3728/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/3728/16-а
Провадження № 2-а/206/76/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2016року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О. розглянувши матеріали справи адміністративного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який обґрунтувала тим, що вона вийшла на пенсію державного службовця 05.01.2010 року з Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ДПА в Дніпропетровській області. На момент виникнення спірних відносин відповідно до листа Головного управління ДФС в Дніпропетровській області від 27.02.2015 року № 1687/10/04-36-04-01-19 правонаступником Державної податкової адміністрації в Дніпропетровській області є Головне управління ДФС в Дніпропетровській області. Знаходиться на пенсійному обліку в Лівобережному об»єданому управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську. Лівобережне об»єднання управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську утворене відповідно до постанови Кабінеу Мінсітрів України від 16.12.2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» шляхом злиття управлінь Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському, Індустріальному та Самарському районах м. Дніпропетровська. При призначенні основного розміру пенсії, державним органом, з якого позивач вийшла на пенсію, у довідці про заробітну плату для призначення пенсії не був врахований повний розмір отримуваної позивачкою при проходженні державної служби винагороди за вислугу років у розмірі 40%, з яких справлялися страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування посадового окладу з надбавкою за спеціальне звання. Замість 40%, враховано лише 20%. На виконання постанови Дніпропетровського окружного суду від 25.02.2011 року, скасованої Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 20.10.2011 року, але залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016 року, позивачем отримана оновлена довідка Лівобережної об»єданої ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області від 13.05.2016 року № 11567/6/04-64-05-012 з урахуванням у складі заробітної плати суми винагороди за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з надбавкою за спеціальне звання. 18.05.2016 року позивач звернулася до відповідача з проханням приєднати до пенсійної справи оновлену Довідку Лівобережної об»єднаної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області від 12.05.2016 року та відновити право на розрахунок основного розміру пенсії, виходячи із 83% суми заробітної плати з урахуванням 40% винагороди за вислугу років. Перерахунок здійснити не змінюючи базовий місяць нарахованої індексації пенсії. Листом відповідача від 24.05.2016 року № 957/02/33 позивачу було відмовено у задоволенні заяви з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикіцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-8, у разі не прийняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України, зокрема «Про державну службу». Одночасно зазначено, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії виходячи із 83% суми заробітної плати з урахуванням 40% винагороди за вислугу років неправомірними і такими, що порушують її конституційне право на більший розмір пенсії.

На підставі викладеного просить суд визнати неправомірними дії Лівобережного об»єданого управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови в перерахунку їй пенсії виходячи з 83% суми заробітної плати з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, відповідно до оновленої довідки Лівобережної об»єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області, без змін базового місяця нарахування індексацій. Зобов'язати Лівобережне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок пенсії виходячи з 83% суми заробітної плати з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, відповідно до оновленої довідки Лівобережної об»єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області, без змін базового місяця нарахування індексацій, стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

В установлений в ухвалі судді про відкриття скороченого провадження у справі строк, представник відповідача подала заперечення, які обґрунтовує тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

18 травня 2016 року позивач звернувся до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про перерахунок пенсії виходячи із 83 % суми заробітної плати з урахуванням оновленої довідки Лівобережної об»єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.05.2016 року № 11567/6/04-64-05-012 з урахуванням у складі заробітної плати суми винагороди за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з надбавкою за спеціальне звання.

Листом відповідача від 24.05.2016 року № 957/02/33 позивачу було відмовено у задоволенні заяви з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикіцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-8, у разі не прийняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України, зокрема «Про державну службу». Одночасно зазначено, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати ( а.с. 15-16).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому чилсі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загаьнообов»язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Виходячи зі стажу державної служби 13 повних років, починаючи з 05.01.2010 року відповідачем призначена позивачці пенсія держвного службовця загальним відсотком розрахунку пенсії від заробітку - 83%.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013 встановлений Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим собам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, який дає право на отримання розміру винагороди за вислугу років.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Довідкою Лівобережної міжрайонної ДПІ м. Дніпропетровська від 08.09.2010 року № 31213/10/04-08 підтверджено, що позивачка на день звільнення з посади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання» відповідно до стажу роботи в 28 повних років отримувала винагороду за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з надбавкою за спеціальне звання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вийшла на пенсію 05.01.2010 року, Статтею 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення пенсії №3723-ХП від 16.12.1993 року) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від суми заробітної плати, на які справлявся збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не більше 90 відсоток заробітної плати.

За наявності стажу державної служби 13 повних років позивачці призначена пенсія в розмірі 83% від заробітної плати довічно.

Так, посилання представника відповідача на ті обставини, що чинні положення вказані статті 37 Закону України "Про державну службу" є більш новими, і за загальним правилом дії норм права у часі саме вони підлягали пріоритетному застосуванню при визначенні розміру відсотків, з яких призначається пенсія держслужбовцям є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.2 Розділу 2 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки ОСОБА_1 призначена пенсія державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції діючій на дату виходу позивачки на пенсію, який відповідно до статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі, вона має право на обчислення розміру пенсії при перерахунку, виходячи із 83 % від розрахованої заробітної плати з урахуванням інших виплат, тому що пенсія їй була призначена саме у такому відсотковому відношенні відповідно до діючої на той час редакції статті 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №8-рп/99 від 06.07.1999 року (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/22 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) зазначено, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини 1, 2 статті 8, частина 2 статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина 1 статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає до застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.237 цього Кодексу.

На думку суду, відповідач неправомірно відмовив у здійснені пррахунку пенсії з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-8 та внесені зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки при перерахунку пенсії державному службовцю має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діє на момент призначення пенсії, а не на момент перерахунку вже призначеної пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що відповідачем було безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії позивача, а тому позовні вимоги щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 17-19, 71, 94, 99, 100, 159-163, 183-2, 237 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку раніше призначеної пенсії виходячи із 83 % суми заробітної плати з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, заявленої оновленою довідкою Лівобережної об»єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, без зміни базового місяця нарахування індексації пенсії.

Зобов'язати Лівобережне об»єднань управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити з 18.05.2016 року ОСОБА_2 донарахування та виплатити не донараховані суми пенсії державного службовця виходячи з 83 % суми її заробітної плати з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, відповідно до оновленої довідки Лівобережної об»єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, без зміни базового місяця нарахування індексації пенсії.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков