Справа № 808/9149/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 року Справа № 808/9149/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1

відповідача: Військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 МО України

про: визнання протиправними і скасування наказів та стягнення грошових коштів,

за участі представників сторін:

від позивача - Михайлюченко В.М. (військовий квиток серії НОМЕР_3 від 14.08.2014)

від відповідача - Гембач Т.О. (довіреність № 6021 від 25.12.2015),

Омельченко Р.М. (довіреність № 6020 від 25.12.2015)

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_2 МО України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати накази №1356 від 21.08.2015 про результати службового розслідування та покарання винних та №1498 від 17.09.2015 про результати службового розслідування та покарання винних, а також стягнення на корись позивача належне йому грошове забезпечення за період з 04.08.2014 по 16.09.2015 і невиплачені суми грошового забезпечення за період з 14.08.2014 по 25.09.2015.

Ухвалою суду від 04.01.2016 відкрито провадження у адміністративній справі №808/9149/15 та призначено до розгляду у попередньому засіданні 20.01.2016. Провадження у справі зупинялось. Судове засідання було призначено на 09.03.2016.

Ухвалою суду від 09.03.2016 закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в засіданні 21.03.2016. За клопотанням сторін провадження у справі було зупинено. Судове засідання призначено на 27.07.2016. В судовому засіданні оголошена перерва до 28.07.2016.

Позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ним не було допущено порушення, стосовно якого було проведено службове розслідування та за яке йому оголошено сувору догану, оскільки позивач рапортував командуванню частини про наявність сімейних обставин, що унеможливлюють його перебування на службі.

З цього слідує, що і призупинення виплати та невиплата грошового забезпечення є безпідставним.

Відповідач позов не визнав. Зазначив, що за встановленим фактом самовільного залишення позивачем розташування військової частини пп НОМЕР_2 , що є порушенням вимог ст. 3-6, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України "Про оборону України" проведено службове розслідування, за результатами якого позивачу оголошено сувору догану.

ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення з дня його відсутності 04.08.2015р. (Наказ командира військової частини пп НОМЕР_2 № 1356 від 21.08.2015р. про результати службового розслідування).

Грошове забезпечення ОСОБА_1 поновлено Наказом командира військової частини пп НОМЕР_2 №1498 від 17.09.2015 року після його повернення до військової частини.

Грошове забезпечення позивачу виплачено в повному обсязі.

Тож, відповідач зауважив, що в діях командування військової частини пп НОМЕР_2 немає порушення вимог діючого законодавства як по факту видачі наказів про призначення та про результати службових розслідувань, так і з питань нарахування та виплати належного позивачу грошового забезпечення, і просив у позові відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.160 КАС України, 28.07.2016 судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови і оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

На виконання ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №178 від 14.08.2014 року, ОСОБА_1 , дійсно був призваний за мобілізаційним планом до в/ч НОМЕР_1 та призначений на посаду далекомірника 1 протитанковій артилерійській батареї з 14.08.2014 року.

04.08.2015 року солдат ОСОБА_1 залишив військову частину, про що свідчить рапорт старшого прапорщика ОСОБА_2 від 04.08.2015 року

По факту відсутності на службі військовослужбовця призваного по мобілізації: солдата ОСОБА_1 наказом командира в/ч пп НОМЕР_2 № 1260 від 04.08.2015 було призначене службове розслідування.

В ході проведення службового розслідування було виявлено, що ОСОБА_1 включно до 16.08. 2015 року не з`явився до військової частини, чим порушив вимоги ст.ст. 11,12.16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Своїми діями скоїв діяння в яких вбачаються ознаки злочину передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, а саме: "Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особового періоду..."

Свою відсутність на службі ОСОБА_1 пояснює необхідністю догляду за неповнолітньою дитиною, але для вирішення питання до військової частини не з`явився, відповідні документи не надав.

На виконання глави XXXIV ст.34.4 Наказу МО України №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 11.06.2008 (зі змінами) ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення з дня його відсутності 04.08.2015р. (Наказ командира військової частини пп НОМЕР_2 № 1356 від 21.08.2015р. про результати службового розслідування).

16.09.2015 року ОСОБА_1 повернувся до військової частини.

Наказом командира військової частини пп НОМЕР_2 № 1498 від 17.09.2015р. по факту повернення військовослужбовця було проведено службове розслідування.

Виплату грошового забезпеченім ОСОБА_1 поновлено з дня повернення, тобто з 16.09.2015 року.

25.09.2016 наказом командира військової частини пп НОМЕР_2 №262 на підставі Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 ОСОБА_1 звільнений з військової служби з виплатою грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік, виплатою грошової премії у розмірі 125% в повному обсязі, виплатою грошової винагороди в розмірі 60% в повному обсязі, виплатою надбавки у розмірі 50% за виконання особливо важливих завдань в повному обсязі, виплатою грошової винагороди в розмірі 4% при звільненні.

Вважаючи рішення та дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний:

сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок,

бути зразком витримки,

берегти військову честь,

показувати приклад дисциплінованості,

не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків,

виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою,

про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові,

за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини.

Старший солдат ОСОБА_1 , всупереч інтересам служби, та порушення вимог ст. 3-6, 11,12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України "Про оборону України" в умовах особливого періоду без дозволу командира 04 серпня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини пп НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_1 .

Службові обов`язки не виконував, заходів для повернення на військову службу не приймав (рапорт про дострокове звільнення за сімейними обставинами не надавав), з`явився на військову службу 16.09.2015 року.

Старший солдат ОСОБА_1 залишив військову частину без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл, тим самим порушив ст. 65 Конституції України, що покладає на кожного громадянина України обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України.

На підставі рапорту старшого прапорщика ОСОБА_2 від 04.08.2015 року командир військової частини пп НОМЕР_2 дізнався про відсутність солдата ОСОБА_1 в розташуванні військової частини.

Згідно Наказу Міністра оборони України 15.03.2004 № 82 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України", керівництвом військової частини проведені наступні заходи:

пункт 1.4 Посадові особи у разі виявлення правопорушення зобов`язані негайно повідомити про це командира (начальника), до компетенції якого входить призначення розслідування.

пункт.5. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Як встановлено судом, службове розслідування по факту відсутності на службі ОСОБА_3 проведено відповідно вимог ст. 84-86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та Наказу Міністра оборони України № 82 від 15.03.2004 року "Про затвердження інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України".

В ході проведення службового розслідування було виявлено, що ОСОБА_1 включно до 16.08. 2015 року не з`явився на службу до військової частини, чим порушив вимоги ст.ст. 11,12.16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Своїми діями скоїв діяння в яких вбачаються ознаки злочину передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, а саме: "Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особового періоду..."

Свою відсутність на службі ОСОБА_1 пояснював необхідністю догляду за неповнолітньою дитиною, але для вирішення питання у встановленому законодавством порядку до військової частини не з`явився, відповідні документи не надав.

Відповідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту командири, які не порушили кримінальну справу за наявності ознак злочину, несуть відповідальність згідно із законом. За результатом службового розслідування в діях ОСОБА_3 виявлені ознаки злочину передбачені ст. 407 КК України, матеріали розслідування були направлені до військової прокуратури Запорізького гарнізону.

На підставі постанови військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України про закриття кримінального провадження від 04.11.2015 року ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності, але це не є підставою для звільнення від дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.

Накладати стягнення за порушення військової дисципліни - це обов`язок командира згідно з Військовою присягою і військовими статутами, навіть короткочасна відсутність військовослужбовця на службі може негативно вплинути на виконання повсякденних завдань бойової підготовки.

Всі питання, що стосуються проходження військової служби вирішуються після надання рапорту військовослужбовцем на ім`я командира.

Відсутність документів, що підтверджують законність дострокового звільнення з військової служби за сімейними обставинами, надає права звільнення військовослужбовця призваного за мобілізацією на загальних підставах за Указом Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015.

Виходячи з вищенаведеного в діях командування військової частини пп НОМЕР_2 порушення вимог діючого законодавства по факту видачі наказів про призначення та про результати службових розслідувань судом не встановлено.

Згідно пп "є" п 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року (зі змінами та доповненнями), під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці призвані на військову службу за призовом під час мобілізації. За особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України.

25.09.2016 наказом командира військової частини пп НОМЕР_2 №262 на підставі Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 ОСОБА_1 звільнений з військової служби з виплатою грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік, виплатою грошової премії у розмірі 125% в повному обсязі, виплатою грошової винагороди в розмірі 60% в повному обсязі, виплатою надбавки у розмірі 50% за виконання особливо важливих завдань в повному обсязі, виплатою грошової винагороди в розмірі 4% при звільненні.

Виходячи з вищенаведеного в діях командування військової частини пп НОМЕР_2 немає жодного порушення вимог діючого законодавства по факту надання наказів про призначення та про результати службових розслідувань. Посадові особи діяли на підставі посадових інструкцій, згідно з нормами закону.

Порядок нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, в тому числі призваним із запасу під час мобілізації, в особливий період здійснюється відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі - Інструкція)

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові види грошового забезпечення.

Посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років виплачуються в поточному місяці за поточний місяць.

Інші надбавки та винагороди виплачуються в поточному місяці за минулий місяць разом з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Грошове забезпечення виплачується щомісячно до 20 числа, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом трьох днів після їх надходження.

Згідно гл. XXXIV ст.34.4 Інструкції, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

В період з 04.08.2015 року по 15.09.2015 року ОСОБА_1 призупинено виплата грошового забезпечення в зв`язку з відсутністю військовослужбовця на службі. Фактично обов`язки військовослужбовець не виконував, що підривало встановлений порядок несення військової служби під час оголошення особливого періоду Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Посадовий оклад військовослужбовця є складовою грошового забезпечення, під час відсутності на службі виплата призупиняється, та поновлюється під час повернення військовослужбовця до виконання посадових обов`язків.

Грошове забезпечення ОСОБА_1 поновлено Наказом командира військової частини пп НОМЕР_2 №1498 від 17.09.2015 року після його повернення до військової частини.

Позивачу нараховані та виплачені суми грошового забезпечення, які передбачені Наказом міністра оборони України, № 260, згідно довідок про виплати № 362 від 18.03.2016, №640 від 05.05.2016. №1449 від 16.10.2015.

Дослідуючи матеріали справи, судом не встановлено затримки виплати позивачеві грошового забезпечення та інших видів виплат з боку відповідача.

За приписами чинного законодавства, військовослужбовець отримує гроші готівкою в разі перебування на лікарняному, відпустці и т.п. Відповідальність за отримання коштів готівкою (в касі військової частини) несе безпосередньо військовослужбовець.

Як свідчать матеріали справи (зокрема, роздавальні відомості), нарахування відбувались вчасно, без порушень чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем доведена правомірність вчинених дій, прийнятих рішень та здійснених розрахунків із позивачем, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - польова пошта В 0105 МО України про визнання протиправними і скасування наказів та стягнення грошових коштів - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко