Справа № 341/1266/16-а
Суддя: Мула О. Д.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/1266/16-а
Номер провадження 2-а/341/31/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Мули О. Д.

секретаря Гомерди Г. М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

04 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області , в якому просить:

-визнати дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років, неправомірними;

-зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому пенсію у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно достатті 50-1 Закону України « Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року ( зі змінами та доповненнями) у розмірі 70% від місячного заробітку та Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р.на підставі довідки прокуратури Івано-Франківської області №18-229 від 31.03.2016р. та виплатити різницю між фактично отриманою і перерахованою пенсією, починаючи з 01 січня 2016 року.

-стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 17 липня 2014 року йому призначено пенсію за вислугою років у розмірі 70 відсотків заробітної плати. 9 грудня 2015 року Постановою КМУ № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексаці та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено з 1 грудня 2015 року розміри заробітної плати прокурорським працівникам.

5 квітня 2016 року він звернувся до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії).

Однак листом від 14 квітня 2016 року № 1/Г-15, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії. Вважає, що відмова в перерахунку йому пенсії є незаконною та такою, що порушує його конституційні, соціальні права на пенсійне забезпечення, а тому просив позов задовольнити .

В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві і просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов ОСОБА_1 не визнав, мотивуючи тим, що згідно розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України від 02.03.2015 року №213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «; Про судоустрій та статус суддів, «Про статус народного депутата України , «;Про Кабінет Міністрів України» , «; Про судову експертизу» , «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного Кодексів України, Положення про помічника-консультанта депутата України. З 1 червня 2015р. прокурорським працівникам пенсії згідно вищевказаних законів не призначаються і не перераховуються. Одночасно зазначив, що п.4 про перерахунок пенсії прокурорським працівникам виключено на підставі ПКМ України № 1030 від 09.12.2015р. і він застосовується з 01.12.2015р. А тому відсутні підстави для перерахунку пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» з 01.12.2015р.

Зазначив представник відповідача і те,що суд повинен застосувати ч.5 ст. 99 КАС України, якою встановлено місячний строк для звернення до суду щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень. Позивачем пропущений місячний строк і тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Суд, заслухавши доводи позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу необхідно довести правомірність своїх дій.

Судом встановлено, що позивач перебуває у Галицькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківській області на обліку та з 17 липня 2014 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Розмір пенсії позивача при виході на пенсію було обчислено в розмірі 70 відсотків від суми заробітної плати.

5 квітня 2016 року позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо проведення перерахунку пенсії , на що отримав відповідь від останнього №1/Г-15 від 14 квітня 2016 року, де зазначено , що відповідно до розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України від 02.03.2015 року №213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій та статус суддів, «;Про статус народного депутата України, «;Про Кабінет Міністрів України» , «; Про судову експертизу» , «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного Кодексів України, Положення про помічника-консультанта депутата України. З 1 червня 2015 р. прокурорським працівникам пенсії згідно вищевказаних законів не призначаються і не перераховуються.

За змістом ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права,Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Частиною 2ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.50-1 Закону «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч.12 ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

На підставі ч.18 ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, за вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни. Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-УІ від 08.07.2011 до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону № 3668-УІзмін не зазнали.

Таким чином внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Позивачу пенсія була призначена 17 липня 2014 року, тобто до набрання чинності вказаним законом.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

При цьому, суд вважає, що твердження відповідача, про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення є неправильним, оскільки таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Окрім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції,Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, відповідно до ст.50-1Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 70 % від суми місячної заробітної плати.

Не підлягає до задоволення позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення судового збору з відповідача, оскільки відповідно ч.1ст. 94 КАС України,якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 183-2, 186, 154 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

Зобов'язати Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 70 відсотків від місячного заробітку, зазначеної у довідці прокуратури Івано-Франківської області №18-229 вих.-16 від 31.03.2016 року, без обмеження її максимального розміру відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Галицький районний суд Івано-Франківської області до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:ОСОБА_3