Справа № 808/1139/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Лазаренко М.С.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2016 рокусправа № 808/1139/16
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 р. у справі №808/1139/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Дельта" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Дельта" (далі - позивач, ТОВ "ТД "ДЕЛЬТА") звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року № (форма "Р"), яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, в сумі 115 288,50 гри., у т.ч. за основним платежем - 76 859,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38 429,50 грн., є незаконним, порушує його права та інтереси, а отже таке рішення має бути визнано нечинним.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 02.11.2015 року №.

Присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "ДЕЛЬТА" 1729 грн. 33 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що перевіркою позивача встановлено порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 76859 грн. у т.ч.: за 2014 рік в сумі 76859 грн. До висновків про порушення податкового законодавства відповідач дійшов з огляду на те, що ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" не передбачено здійснення навантажувально - розвантажувальних робіт та надання клінингових послуг, у контрагента позивача відсутні працівники для виконання робіт та кошти за довогорами укладеними між позивачем та ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" не були сплачені.

Зазначив, що відповідач приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є правомірним.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, з 25.09.2015 року по 08.10.2015 року посадовими особами ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "ДЕЛЬТА" з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" за 2014 рік, за результатами якої складено акт №1067/08- 28-22-02/36447852 від 15.10.2015 року, у висновках якого встановлено порушення позивачем вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 76 859,00 грн., у т.ч. за 2014 рік в сумі 76 859,00 грн.

02.11.2015 року на підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № (форма "Р"), яким збільшено суду грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 115 288,50 грн., у тому числі за основним платежем - 76 859,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38 429,50 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням та висновками податкового органу позивач звернувся до Головного управління ДФС у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України із скаргами на податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № від 02.11.2015 року, в задоволенні яких було відмовлено, податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Висновки акту перевірки №1067/08-28-22-02/36447852 від 15.10.2015 року про порушення позивачем податкового законодавства, на підставі яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтуються на тому, що серед видів діяльності контрагента позивача - ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" не передбачено здійснення навантажувально - розвантажувальних робіт та надання клінингових послуг, у ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" відсутні працівники для виконання робіт, а кошти за договорами укладеними між позивачем та ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" не були сплачені. Наведені факти, на думку контролюючого органу свідчать про відсутність факту надання робіт та послуг ТОВ "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" на адресу позивача за серпень 2014 року

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі іменується - ПК України).

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених положень випливає, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат та податкового кредиту з ПДВ є наявність господарських операцій з придбання цих товарів (робіт, послуг) підкріплена належними документами та зв'язок цих витрат та податкового кредиту з ПДВ з господарською діяльністю платника.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ХІV від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (зі змінами та доповненнями) (далі іменується - Закон України № 996-ХІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону України № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі іменується - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до частини другої статті 9 вказаного Закону та підпункту 2.4 пункту 2 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктам 2.15 та 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки Акту перевірки, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності TOB "ТД "ДЕЛЬТА" є виробництво і реалізація продуктів харчування, зокрема майонезу та гірчиці. Підприємство має відповідні виробничі приміщення, обладнання, персонал. Виробництво і відвантаження продукції здійснюється за адресою: АДРЕСА_1. Вказана інформація підтверджується матеріалами акту перевірки, складеного Відповідачем, зокрема довідкою про загальну інформацію щодо TOB "ТД "ДЕЛЬТА" (36447852) та результати його діяльності (Додаток №1 до акту перевірки №1067/08-28-22-02/36447852 від 15.10.2015), і не заперечується відповідачем.

Судами встановлено, що 19.05.2014 року між позивачем та TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" () було укладено Договір про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт № 32. За умовами вказаного договору TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" прийняло на себе зобов'язання надавати за дорученням (заявками) замовника послуги з навантажувально-розвантажувальних робіт за адресою виробництва АДРЕСА_1. Позивач як замовник зобов'язався приймати надані послуги та оплачувати їх. За результатом кожного місяця, в якому надавалися послуги, сторони складають та підписують акти виконаних робіт. Договір укладено строком до 31.12.2014 року.

Надання послуг за Договором про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт № 32 від 19.05.2014 року підтверджується заявками № 13 - 17 (із зазначенням вантажу, щодо якого здійснюються навантажувально-розвантажувальні роботи, кількості вантажу в кілограмах, строку виконання робіт та інш.) та актами приймання виконаних навантажувально-розвантажувальних робіт № 76 від 06.08.2014 року, № 133 від 12.08.2014 року, № 193 від 15.08.2014 року, № 315 від 25.08.2014 року, № 400 від 29.08.2014 року, про що також зазначається відповідачем в акті перевірки (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2014 року (період, що досліджувався під час податкової перевірки та за який складено спірне податкове повідомлення-рішення) позивач відповідно до укладених господарських договорів виробив та відвантажив продукцію на користь наступних суб'єктів господарювання:

- великі національні та регіональні торгові мережі - TOB "АТБ-маркет", TOB "ФОЗЗІ- ФУД", ПП "Таврія-плюс", TOB "Таврія-В", TOB "Експансія", TOB "Торгова мережа "Барвінок", TOB "Український Рітейл", TOB "Група Рітейлу України" (правонаступник TOB "Адвентіс"), TOB "Омега";

- оптові та дистрибьюторські компанії - TOB "Дубль-два", TOB "Торговий дім "Чорномор" ОРГ", TOB "Моліс-Трейд", TOB "Торгівельний дім "Амріта", TOB "Астар", TOB "Дистриб'юторська компанія "Негоциант", ФОП ОСОБА_4, ПП "СЕ-НАТ", ФОП ОСОБА_5, TOB "ЛВ-Алекс".

Копії договорів на поставку продукції із вказаними контрагентами надані позивачем та долучені до матеріалів справи.

Відвантаження готової продукції на адресу зазначених вище контрагентів супроводжувалося комплексом розвантажувально-навантажувальних робіт (від виробничого цеху до складу, від складу на рампу, з рампи у транспортний засіб), що підтверджується наданими позивачем копіями видаткових накладних та товарно-транспортних накладних за період - серпень 2014 року.

Також судами встановлено, що 21.05.2014 року між Позивачем та TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" було укладено Договір на прибирання приміщення № 28. За умовами вказаного договору TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" прийняло на себе зобов'язання виконати комплекс робіт з прибирання приміщень замовника (TOB "ТД "ДЕЛЬТА") за адресою виробництва АДРЕСА_1 Перелік робіт та послуг визначено в Додатку №1 до договору та включає: 1) клінінг приміщень основного призначення (виробничий цех); 2) клінінг приміщень допоміжного призначення (естакада, прилягаючий майданчик); 3) клінінг виробничих ємностей, обладнання; 4) миття вікон. Позивач як замовник зобов'язався приймати надані послуги та оплачувати їх. За результатами виконання робіт та надання послуг сторони складають та підписують акти виконаних робіт. Договір укладено строком до 31.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, послуги надавалися щодо наступних приміщень:

- підсобні, офісні і складські приміщення загальною площею 1 650 кв.м за адресою: м.Запоріжжя, вул. Кремлівська, 63-А (у володінні позивача на підставі договору оренди № 26 від 01.11.2012 року, орендодавець - ПАТ "ТАСКОМБАНК");

- нежитлові приміщення для розміщення виробництва загальною площею 255,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (у володінні позивача на підставі договору оренди №12 від 03.01.2012 року, орендодавець - TOB "Мікс-09");

- приміщення господарчо-побутового призначення загальною площею 21 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (у володінні позивача на підставі договору оренди № 25/01-08 від 01.08.2014 року, орендодавець - TOB "Консалтингова компанія "СІП").

Згідно пояснень позивача, що не спростовано відповідачем, виробниче обладнання, враховуючи лінії з виробництва майонезу, перебувають у володінні позивача на підставі договору оренди № 13 від 03.01.2012 року (орендодавець - TOB "Мікс-09").

Всі копії договорів на приміщення та обладнання наявні в матеріалах справи.

Надання послуг за Договором на прибирання приміщення № 28 від 21.05.2014 року підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг № 97 від 08.08.2014 року, № 192 від 15.08.2014 року, № 304 від 22.08.2014 року, № 399 від 29.08.2014 року, про що також зазначається відповідачем в акті перевірки.

Зазначені первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права. Достовірних, належних і переконливих доказів, що первинні документи і податкова звітність ТОВ "ТД "ДЕЛЬТА" є дефектними або підробленими та містять неправдиву, недостовірну інформацію перевіряючими в акті перевірки не наведено.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі і за змістом відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Таким чином, у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на оплату послуг, а відповідно і правомірність декларування суми витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо доведеності факту надання позивачу послуг та пов'язаністю наданих послуг з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що взаємовідносини позивача з TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" за договором про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт № 32 від 19.05.2014 року та Договором на прибирання приміщення № 28 від 21.05.2014 року, самі договори та складені на їх виконання первинні документи, висновки та обґрунтування податкового органу щодо реальності таких договорів вже були предметом судового розгляду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 року у справі №808/2144/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року, адміністративний позов TOB "ТД "ДЕЛЬТА" задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 року № . Рішення набрало законної сили 14.03.2016 року.

Постановою суду встановлено, що 03.12.2014 року відповідачем було складено акт №1788/08-28-22-01/36447852 документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово- господарських операцій з TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" за серпень 2014 року. На підставі вказаного акту відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 128 098,50 грн., у т.ч. за основним платежем 85 399,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 42 699,50 грн.

Посилання контролюючого органу на той факт, що відсутність у контрагента позивача адміністративно - господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по укладеним угодам та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань свідчить про відсутність наміру у контрагента для створення правових наслідків, є безпідставним з огляду на наступне.

Відсутність необхідних основних фондів, кваліфікованого технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, вантажних транспортних засобів тощо, не є беззаперечним доказом того, що господарські операції між ТОВ "ТД "ДЕЛЬТА" та TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" не мали реального характеру, оскільки нормами Цивільного та Господарського кодексів України дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, податкових накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не обумовлені наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Судами встановлено, що на дату здійснення та відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій безпосередній контрагент позивача - TOB "ІМПЕРІАЛ БРЕНД" був зареєстрованим уповноваженими органами як суб'єкт господарювання, взятий податковими органами на облік як платник податків, в тому числі ПДВ, а також в ЄДР відсутні записи про відсутність підприємства за місцем реєстрації.

Натомість, податковий орган в обґрунтування своєї позиції посилається на певні ознаки фіктивності контрагента.

Приписами Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним (стаття 204).

Так, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (стаття 215); нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236); недійний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (стаття 216).

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, в акті працівниками податкового органу зроблені висновки про фіктивність угод, що укладались контрагентом без наявності відповідних судових рішень, як це передбачено діючим законодавством України.

Чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи по суті не знайшли свого підтвердження доводи податкового органу про порушення позивачем вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 р. у справі №808/1139/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Дельта" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва