Справа № 826/7229/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 серпня 2016 року № 826/7229/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Тара"
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Тара» (далі - позивач, ТОВ «Сервіс-Тара») звернулось до суду з позовом до Держаної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2015 року № , та від 18.11.2015 року № 003702200.

Позов обґрунтовано тим, що висновки акту від 07.10.2015 № 335/10-13-22-02-12/38559201 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сервіс-Тара» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015" є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами, що вказує на безпідставність та протиправність прийнятих на їх підставі податкових повідомлень-рішень.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, проте явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи.

В судовому засіданні з урахуванням положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи на підставі направлень від 22.09.2015 року № № 998, 999, 1000, 1001, 1002 та від 29.09.2015 року № 1014виданих ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Сервіс-Тара» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 за наслідками якої складено Акт від 07.10.2015 року № 335/10-13-22-02-12/38559201 (далі - Акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. 14.1.36, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. п. 138.10.3 ст. 138 пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 1 601 763 грн.;

- п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження позивачем податку на додану вартість на суму 1930827 грн.;

- п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в розмірі 3 760,00 грн.;

- ч. 1 п. 1 ст. 7, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого встановлено заниження позивачем суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 10 243,00 грн.;

- п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження суми військового збору в розмірі 376,00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.11.2015:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання із податку на додану вартість на суму 2 896 241,00 грн. (1 930 827 грн. за основним платежем та 965 414,00 грн. за штрафними санкціями);

- яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання із податку на прибуток на суму 2 002 204,00 грн. (1601763,00 грн. за основним платежем та 400441,00 грн. за штрафними санкціями);

- № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на суму 4 700,00грн. (3760,00 грн. за основним платежем та 940,00 грн. за штрафними санкціями);

- № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по військовому збору на суму 4 70,00 грн. (376,00 грн. за основним платежем та 94,00 грн. за штрафними санкціями)

За результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, рішенням ГУ ДФС у Київській області від 05.02.2016 № 282/10/10-36-10-01-04, яким скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.11.2015 року № та № , № скасовано в частині основного платежу на суму 92 526,00 грн та на суму 46 263,00 грн. в частині штрафних санкцій, № залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

За результатами розгляду скарги Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 27.04.2016 року № 9484/6199-99-11-01-02-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 18.11.2015 року № та № з урахуванням рішення про результати розгляду первинної скарги, а скаргу без задоволення.

Підставою для висновку податкового органу про наявність порушень позивачем податкового законодавства слугували наступні обставини відображені в акті, а саме:

- в ході проведення перевірки встановлено відображення взаємовідносин позивача з ТОВ «Хілтон- Тайм» за період 2014 року на суму 1897486 грн. внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 03.03.2014 року № 30314, відповідно до якого продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити товар - поліетилеовий ящик, бандажна стрічка, стрейч плівка. Транспортування товару відбувалось невідомим транспортним засобом, так як товарно-транспортні накладні по вищезазначеним операціям до перевірки не надавались, відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій. У даного контрагента відсутні основні засоби, чисельність працівників складає 2-3 особи (згідно розрахунків сум доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податків);

- в ході проведення перевірки встановлено відображення взаємовідносин позивача (замовник) з ПП «Фленкер-Ф» (виконавець) за період 2014 року на суму 1845607 грн. внаслідок укладання договору про надання послуг від 01.07.2014 року № 107-14/1, відповідно до якого виконавець зобов'язується надати послуги клієнтам замовника. Проте, відповідно до Фінансового звіту малого підприємництва за 2014 рік відсутні основні засоби, згідно розрахунків сум доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податків за III та IV квартал 2014 чисельність ПП «Фленкер-Ф» складає 3 особи. Також не встановлено достатньої кількості трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності.

- в ході проведення перевірки встановлено відображення взаємовідносин позивача з ТОВ «Вербена-Н» за період 2014 року на суму 201197,5 грн. внаслідок укладання договору про надання послуг від 01.11.2013 року № 010-1113, відповідно до якого ТОВ «Вербена-Н» надано послуги з перетарювання пляшок в нічні та денні години, сортування вторинної тари в нічні та денні години, формування палет з пляшками в денні години, приймання та відправка продукції в нічні та денні години. Проте в актах виконаних робіт не зазначено місце надання послуг, місце відправки та приймання вторинної тари (пляшок), не зазначено скільки фактично витрачено людино/годин на здійснення послуг, не зазначено обсяг в кількості пляшок у фактичній номенклатурі. Також контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Вербена-Н» згідно бази даних АІС «Податковий блок» за період 2014 року не подавало звітність з податку на прибуток, звіт про фінансові результати 2014 року, звіт про нарахування заробітної плати, стан платника припинено, але не знято з обліку, свідоцтво № 200090597 анульовано 04.04.2014 року;

- в ході проведення перевірки встановлено відображення взаємовідносин позивача з ПП «Кастл Лайт» за період 2014 року на суму 3258493 грн. внаслідок укладання договору про надання послуг від 01.09.2014 року № 9-14/1, відповідно до якого ТОВ «Кастл Лайт» надано послуги з перетарювання пляшок в нічні та денні години, сортування вторинної тари в нічні та денні години, формування палет з пляшками в денні години, приймання та відправка продукції в нічні та денні години. Проте в наданих документах відсутня конкретизація осіб, що були залучені до виконання робіт, місце надання послуг, часи роботи працівників ПП «Кастл Лайт», з актів виконаних робіт неможливо ідентифікувати адреси, де здійснювались послуги та об'єм виконаних послуг в розрізі кількості опрацьованої продукції. Відповідно до Фінансового звіту малого підприємництва за 2014 рік задекларована середня чисельність працівників складає 2 особи, не задекларовані основні засоби;

- в ході проведення перевірки встановлено відображення взаємовідносин позивача з ПП «Фоксбет» за період 2014 року на суму 1 695 900 грн. внаслідок укладання договору про надання послуг від 03.02.2014 року № 0302-14/1, відповідно до якого ТОВ «Фоксбет» надано послуги з приймання-відправляння продукції, формування палет з пляшкою, сортування вторинної тари. Проте, Відповідно до Фінансового звіту малого підприємництва за 2014 рік задекларована середня чисельність працівників складає 2 особи, не задекларовані основні засоби.

Аналогічні за змістом висновки здійснені відповідачем щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Авто Гудс Керідж».

У зв'язку з викладеним, контролюючий орган прийшов до висновку про фіктивність вищевказаних господарських операцій та як наслідок порушення позивачем зазначених положень Податкового кодексу України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначено Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Податковим кредитом у розумінні підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України) (п. 201.1 ст. 201 ПК України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. (п. 201.2 ст. 201 ПК України).

В силу п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1 Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших вимог, передбачених законодавством.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником ПДВ. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Також у відповідності до правової позиції Вищого адміністративного суду України, що викладена у його листі від 02.06.2011р. № 742/11/13-11, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до зазначеного Закону відповідальність за недостовірність даних первинних документів несуть особи, які забезпечують ведення бухгалтерського обліку та складають ці первинні документи. А відтак, контрагенти суб'єкта господарювання не можуть нести відповідальності за недобросовісне виконання ним своїх обов'язків щодо складання первинних документів.

Тому, невиконання обов'язку щодо належного підписання первинного документу, складеного однією особою і переданого іншій особі (зокрема, податкової накладної) може позбавляти цю накладну статусу первинного документу або в разі обізнаності контрагента з відсутністю повноважень щодо складання такого документу, або в разі фактичної відсутності господарської операції.

Формальні недоліки податкових накладних, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що видала податкову накладну, повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

При цьому, основне правове значення для виникнення змін у податковому обліку має кваліфікація учасників господарської операції саме з урахуванням норм податкового законодавства. Недотримання цивільно-правових норм, у тому числі щодо неналежного оформлення представництва осіб, які діяли від імені суб'єкта господарювання, не є самостійною підставою для невизнання реальною господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.07.2014 у справі К/800/24305/14.

Відповідно до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (установи), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. (п. 2.2 Положення).

Згідно з п. 2.3 Положення первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

В силу п. 2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Усі первинні документи, облікові регістри і бухгалтерська звітність повинні складатись українською мовою. Поряд з українською мовою може застосовуватися інша мова у порядку, визначеному статтею 11 Закону України "Про мови в Україні" (п. 1.3 Положення).

В ході судового розгляду було встановлено, що 01.11.2013 року між позивачем (замовник) та ТОВ "Вербена-Н" (виконавець) укладено договір про надання послуг №010-1113 відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався надати замовнику послуги щодо приймання-відправки продукції, формування палет з пляшкою, сортування вторинної тари та інші послуги.

На підтвердження факту виконання своїх договірних зобов'язань позивач надав суду належним чином завірені копії наступних первинних і розрахункових, та інших документів, які були досліджені судом, а саме:

- договір про надання послуг №010-1113 від 01.11.2013 року.

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 30165 від 31.01.2014 року, податкова накладна № 30165 від 31.01.2014, рахунок фактура № 30166 від 31.01.2014 року;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 30166 від 31.01.2014 року, податкова накладна № 301656 від 31.01.2014, рахунок фактура № 30167 від 31.01.2014 року;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 30167 від 31.01.2014 року, податкова накладна № 30167 від 31.01.2014, рахунок фактура № 30167 від 31.01.2014 року;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 30168 від 31.01.2014 року, податкова накладна № 30168 від 31.01.2014, рахунок фактура № 30168 від 31.01.2014 року;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 30169 від 31.01.2014 року, податкова накладна № 30169 від 31.01.2014, рахунок фактура № 30169 від 31.01.2014 року;

Також судом було встановлено, що між позивачем (покупець) та Приватним підприємством «Хілтон Тайм» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 30314 від 03.03.2014 року відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець оплатити та прийняти товар - поліетиленовий ящик, бандажна стрічка, стрейч плівка.

На підтвердження факту виконання своїх договірних зобов'язань позивач надав суду належним чином завірені копії наступних первинних і розрахункових, та інших документів, які були досліджені судом, а саме:

- рахунки-фактури від 05.03.2014 №7, від 06.03.2014 №9, №10, від12.03.2014 №15, №16, від 14.03.2014 №24, від 19.03.2014 №26, від 21.03.2014 №32, від 26.03.2014 №39, від 28.03.2014 №44, від 31.03.2014 №50, №51;

- видаткові накладні від 05.03.2014 №7, від 06.03.2014 №9, №10, від12.03.2014 №15, №16, від 14.03.2014 №24, від 19.03.2014 №26, від 21.03.2014 №32, від 26.03.2014 №39, від 28.03.2014 №44, від 31.03.2014 №50, №51;

- товарно-транспортні накладні від 05.03.2014 № 7, від 06.03.2014 № 9, № 10, від 12.03.2014 № 15, № 16, від 14.03.2014 № 24, від 19.03.2014 №26, від 21.03.2014 №32, від 26.03.2014 № 39, від 28.03.2014 №44, від 31.03.2014 №5 0, № 51.

За результатами господарських операцій ПП «Хілтон Тайм» видано на користь ТОВ «Сервіс-Тара» податкові накладні від 05.03.2014 №7, від 06.03.2014 №9, №10, від12.03.2014 №15, №16, від 14.03.2014 №24, від 19.03.2014 №26, від 21.03.2014 №32, від 26.03.2014 №39, від 28.03.2014 №44, від 31.03.2014 №50, №51.

Також судом було встановлено, що між позивачем (замовник) та Приватним підприємством «Фоксбет» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 0302-14/1 від 03.02.2014 відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався надати замовнику послуги щодо приймання-відправки продукції, формування палет з пляшкою, сортування вторинної тари та інші послуги.

На підтвердження факту виконання своїх договірних зобов'язань позивач надав суду належним чином завірені копії наступних первинних і розрахункових, та інших документів, які були досліджені судом, а саме:

- рахунки-фактури від 28.02.2014 №45, від 28.02.2014 №46, від 28.02.2014 № 47, від 28.02.2014 № 48; від 28.02.2014 № 49; від 31.03.2014 № 136; від 31.03.2014 № 137; від 31.03.2014 № 138; від 31.03.2014 № 139; від 31.03.2014 № 140; від 31.03.2014 № 141; від 30.04.2014 № 106; від 30.04.2014 № 107; від 30.04.2014 № 108, від 30.05.2014 № 101; від 30.05.2014 № 102; від 30.05.2014 № 103; від 30.05.2014 № 104; від 30.05.2014 № 105; від 30.05.2014 № 106; від 30.05.2014 № 107; від 30.05.2014 № 108; від 30.05.2014 № 111; від 30.05.2014 № 113; від 16.06.2014 № 40; від 16.06.2014 № 41; від 16.06.2014 № 43; від 16.06.2014 № 44; від 16.06.2014 № 47; від 16.06.2014 № 48; від 30.06.2014 № 80; від 30.06.2014 № 81; від 30.06.2014 № 82; від 30.06.2014 № 83; від 30.06.2014 № 84; від 30.06.2014 № 85; від 30.06.2014 № 86; від 30.06.2014 № 87.

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 45 від 28.02.2014 року; № 46 від 28.02.2014; № 47 від 28.02.2014; № 48 від 28.02.2014; № 49 від 28.02.2014; № 136 від 31.03.2014; № 137 від 31.03.2014; № 138 від 31.03.2014; № 139 від 31.03.2014; № 140 від 31.03.2014; № 141 від 31.03.2014; № 106 від 30.04.2014; № 107 від 30.04.2014; № 108 від 30.04.2014; № 101 від 30.05.2014; № 102 від 30.05.2014; № 103 від 30.05.2014; № 104 від 30.05.2014; № 105 від 30.05.2014; № 106 від 30.05.2014; № 107 від 30.05.2014; № 108 від 30.05.2014; № 111 від 30.05.2014; № 113 від 30.05.2014; № 40 від 16.06.2014; № 41 від 16.06.2014; № 43 від 16.06.2014; № 44 від 16.06.2014; № 47 від 16.06.2014; № 48 від 16.06.2014; № 80 від 30.06.2014; № 81 від 30.06.2014; № 82 від 30.06.2014; № 83 від 30.06.2014; № 84 від 30.06.2014; № 85 від 30.06.2014; № 86 від 30.06.2014; № 87 від 30.06.2014.

За результатами господарських операцій ПП «Фоксбет» видано на користь ТОВ «Сервіс-Тара» податкові накладні від 28.02.2014 №45, від 28.02.2014 № 46, від 28.02.2014 № 47, від 28.02.2014 № 48; від 28.02.2014 № 49; від 31.03.2014 № 136; від 31.03.2014 № 137; від 31.03.2014 № 138; від 31.03.2014 № 139; від 31.03.2014 № 140; від 31.03.2014 № 141; від 30.04.2014 № 106; від 30.04.2014 № 107; від 30.04.2014 № 108; від 30.05.2014 № 101; від 30.05.2014 № 102; від 30.05.2014 № 103; від 30.05.2014 № 104; від 30.05.2014 № 105; від 30.05.2014 № 106; від 30.05.2014 № 107; від 30.05.2014 № 108; від 30.05.2014 № 111; від 30.05.2014 № 113; від 16.06.2014 № 40; від 16.06.2014 № 41; від 16.06.2014 № 43; від 16.06.2014 № 44; від 16.06.2014 № 47; від 16.06.2014 № 48; від 30.06.2014 № 80; від 30.06.2014 № 81; від 30.06.2014 № 82; від 30.06.2014 № 83; від 30.06.2014 № 84; від 30.06.2014 № 85; від 30.06.2014 № 86; від 30.06.2014 № 87.

Також судом було встановлено, що між позивачем (замовник) та Приватним підприємством «Фленкер-Ф» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 107-14/1 від 01.07.2014 відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався за завданням замовника надати послуги клієнтам замовника, а саме: приймання-відправка продукції, формування палет з пляшкою, сортування вторинної тари та інші послуги за домовленістю з замовником.

На підтвердження факту виконання своїх договірних зобов'язань позивач надав суду належним чином завірені копії наступних первинних і розрахункових, та інших документів, які були досліджені судом, а саме:

- акти здачі- прийняття робіт № 216, № 217, № 218, № 219, № 220, № 221 від 15.07.2014, № 222, № 223, № 224, № 225, № 226, № 227, № 228, № 229 від 31.08.2014; № 128, № 129, № 130, № 131, № 132, № 133, № 134, № 135 від 11.08.2014; № 238, № 239, № 240, № 242, № 243, № 244, № 245від 20.08.2014; № 336, № 337, № 338, № 339, № 341 від 29.08.2014.

- рахунки-фактури згідно переліку.

За результатами господарських операцій ПП «Фленкер-Ф» видано на користь ТОВ «Сервіс-Тара» податкові накладні № 216, № 217, № 218, № 219, № 220, № 221 від 15.07.2014, № 222, № 223, № 224, № 225, № 226, № 227, № 228, № 229 від 31.08.2014; № 128, № 129, № 130, № 131, № 132, № 133, № 134, № 135 від 11.08.2014; № 238, № 239, № 240, № 242, № 243, № 244, № 245 від 20.08.2014; № 336, № 337, № 338, № 339, № 341 від 29.08.2014.

Також судом було встановлено, що між позивачем (замовник) та Приватним підприємством «Кастл Лайт» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 9-14/1 від 01.09.2014 відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався за завданням замовника надати послуги клієнтам замовника, а саме: приймання-відправка продукції, формування палет з пляшкою, сортування вторинної тари та інші послуги за домовленістю з замовником.

На підтвердження факту виконання своїх договірних зобов'язань позивач надав суду належним чином завірені копії наступних первинних і розрахункових, та інших документів, які були досліджені судом, а саме:

- акти здачі- прийняття робіт (надання послуг) № 22, № 23, № 24, № 25, № 27, № 28, № 29, № 30 від 10.08.2014; № 35, № 37, № 38, № 40, № 41, № 43, № 44, № 51 від 19.09.2014№ № 77, № 78, № 79, № 80, № 81, № 82, № 83, № № 84 від 30.09.2014; № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 32 від 10.10.2014; № 42, № 44, № 45, № 46, № 47, № 48, № 49, № 50 від 20.10.2014; № 59, № 60, № 61, № 62, № 63, № 64, № 65, № 66 від 31.10.2014; № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, № 26, № 27 від 10.11.2014; № 49, № 50 від 20.11.2014; № 60, № 61, № 62, № 63, № 64, № 65, № 66, № 67 від 28.11.2014; № 45, № 46, № 45 від 15.12.2014, № 70, № 71, № 72, № 73, № 74, № 75, № 76, № 77 від 29.12.2014;

- рахунки-фактури згідно переліку;

За результатами господарських операцій ПП «Кастл Лайт » видано на користь ТОВ «Сервіс-Тара» податкові накладні № 22, № 23, № 24, № 25, № 27, № 28, № 29, № 30 від 10.08.2014; № 35, № 37, № 38, № 40, № 41, № 43, № 44, № 51 від 19.09.2014№ № 77, № 78, № 79, № 80, № 81, № 82, № 83, № № 84 від 30.09.2014; № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 32 від 10.10.2014; № 42, № 44, № 45, № 46, № 47, № 48, № 49, № 50 від 20.10.2014; № 59, № 60, № 61, № 62, № 63, № 64, № 65, № 66 від 31.10.2014; № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, № 26, № 27 від 10.11.2014; № 49, № 50 від 20.11.2014; № 60, № 61, № 62, № 63, № 64, № 65, № 66, № 67 від 28.11.2014; № 45, № 46, № 45 від 15.12.2014, № 70, № 71, № 72, № 73, № 74, № 75, № 76, № 77 від 29.12.2014.

Також судом було встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ «Авто Гудс Керідж» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 24/05/2015 від 01.04.2014 відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за завданням та заявками замовника виконувати послуги щодо приймання-відправки товару (продукції), формування палет з пляшкою, сортування вторинної тари, перетарювання пляшки, послуги з переміщення товарів та матеріалів, переміщення, складування, перетарювання, розвантаження, завантаження товарів та їх матеріалів, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити товар.

На підтвердження факту виконання своїх договірних зобов'язань позивач надав суду належним чином завірені копії наступних первинних і розрахункових, та інших документів, які були досліджені судом, а саме рахунки-фактури, Акти сдачі-прийняття робіт та податкові накладні.

При цьому судом враховано, що спірні договори у судовому порядку недійсними не визнавались.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як свідчать з матеріали справи, на момент підписання відповідних договорів, актів здачі-приймання робіт та послуг та податкових накладних, юридичні особи контрагентів позивача не були припинені.

З огляду на викладені обставини, слід зауважити, що вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес"АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З урахуванням всього вищенаведеного, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних вказаними контрагентами податкових накладних за висновком суду, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо посилань в акті перевірки на відсутність достатньої кількості трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності суд зазначає наступне.

Відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб'єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладені в Постанові від 28.01.2016 року у справі № 2-а-2413/12/2070.

Висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій в тому числі по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Хілтон Тайм» у зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність належним чином оформлених товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платника податків. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема товарно-транспортна накладна не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України викладена, зокрема в Ухвалі від 23.09.2015 року у справі № К/800/22363/15, в Ухвалі від 27.07.2015 року у справі № К/800/56974/13, в Ухвалі від 07.12.2015 року у справі № К/800/17289/13.

Крім того, судом враховано, що придбані у ПП «Фленкер-Ф» та ПП «Кастл Лайт» товари і послуги використані позивачем з метою виконання зобов'язань позивача перед ПАТ «Карлсберг Україна» відповідно до договору №01354-2013-Т від 1 липня 2013 року, відповідно до якого позивач зобов'язувався здійснювати збирання скляної тари, що була у вжитку, від населення, проводити її закупівлю від інших юридичних та фізичних осіб-підприємців, а також поставити (передати у власність) ПАТ «Карлсберг Україна» сортовану та упаковану скляну тару. Вказаним договором на позивача покладався обов'язок здійснювати пакетування скляної тари відповідно до вимог покупця.

В подальшому між позивачем та ПАТ «Карлсберг Україна» укладались додаткові угоди, якими встановлювались специфікації на оборотну пляшку і визначались критерії якості оборотної пляшки та інше, що вимагає від позивача організації дій по сортуванню пляшок залежно від вказаних критеріїв.

Також, позивачем з ПАТ «Карлсберг Україна» укладено договір № 02184-2013-С від 1 липня 2013 року про надання послуг відповідального зберігання вторинної тари на території покупця, для (і під час) її повторного перебирання, очищення, упаковки та доведення до характеристик, відповідних внутрішнім технічним регламентам ПАТ "Карлсберг Україна", і вимогам договору №01354-2013-Т або вивезення склобою, який виник в результаті цих операцій.

При цьому суд зауважує, що господарські операції між ТОВ «Сервіс-Тара» та ПП «Хілтон Тайм» за березень 2014 року (договір купівлі-продажу від 03.03.2014), ПП «Фленкер-Ф» за серпень 2014 року (договір про надання послуг від 01.07.2014 № 107-14/1) та між П «Кастл Лайт» за вересень та жовтень 2014 року (договір про надання послуг від 01.09.2014 № 9-14/1) були предметом інших перевірок на підставі яких відповідачем вже приймались податкове повідомлення-рішення від 13.08.2014 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання із податку на додану вартість за березень 2014 року на суму 115 658,00 грн. з урахуванням штрафних санкцій та податкове повідомлення-рішення від 17.01.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 985499,00 грн. з урахуванням штрафних санкцій.

Проте, Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2014 року, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.01.2015 року у справі № 810/5042/14 за позовом ТОВ «Сервіс-Тара» до Держаної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.08.2014 року № позов задоволено та визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

Також Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року по справі № 810/345/15 за позовом ТОВ «Сервіс-Тара» до Держаної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2015 року № позов задоволено та визнано протиправним та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Тобто, враховуючи, що судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено реальність господарських операцій між позивачем та ПП «Фленкер-Ф», ПП «Кастл Лайт» та ПП «Хілтон-Тайм» суд приходить до висновку, що вищевказані обставини не потребують повторного доказування.

Натомість відповідачем не надано доказів відсутності у контрагентів позивача (ПП «Фленкер-Ф», ПП «Кастл Лайт», ПП «Хілтон-Тайм», ТОВ «Вербена-Н», ПП «Фоксбет» та ТОВ «Авто Гудс Керідж») спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вищевказаних правочинів, зокрема того, що вказані підприємства не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їх реєстрація платниками податку на додану вартість була анульована саме в періоди виписки вказаних вище податкових накладних.

При цьому, судом враховано, що дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети.

Отже, з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них зазначено вид наданих послуг та вартість отриманих послуг, осіб відповідальних за здійснення господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

З огляду на викладене, суд вважає, що господарські операції зі спірними контрагентами повністю підтверджені відповідними первинними документами.

Тому, суд приходить до висновку про недоведеність податковим органом факту порушення позивачем пп. 14.1.36, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. п. 138.10.3 ст. 138 пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 та п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України оскільки покладений в основу вказаних порушень висновок про непідтвердженість господарських взаємовідносин з контрагентами - ПП «Фленкер-Ф», ПП «Кастл Лайт», ПП «Хілтон-Тайм», ТОВ «Вербена-Н», ПП «Фоксбет» та ТОВ «Авто Гудс Керідж» спростований відповідними первинними документами, а тому суд вважає, що відповідачем неправомірно зроблено висновок про заниження податку на додану вартість на суму 1 838 301,00 грн. та заниження податку на прибуток на суму 601 763,00 грн. за перевіряємий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс - Тара" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 18.11.2015 року № , та від 18.11.2015 року № 003702200.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя В. І. Келеберда