Справа № 331/3898/16-а
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/331/96/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі головуючого судді Антоненка М.В., за участю секретаря Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до роти №3 батальйону №4 УПП у м. Запоріжжі ДПП в Запорізькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до роти №3 батальйону №4 УПП у м. Запоріжжі ДПП в Запорізькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначено, що постановою поліцейського роти №3 батальйону №4 УПП у м. Запоріжжі ДПП в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_2 від 16 травня 2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, ОСОБА_1, начебто, 16.05.2016 року, 17 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем NISSAN QASHQAI з державним номерним знаком АР2937СТ, не виконала вимогу знаку 3.21 «В'їзд заборонено» та здійснила рух з проспекту Соборного в напрямку вул.. Жуковського у місті Запоріжжі. Зазначена постанова винесена без застосування засобів фото - та відео фіксації порушень ПДР.

Проте, така постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зазначена постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою, яка винесла цю постанову зазначені вище вимоги закону не враховані.

Крім того, при винесенні постанови було грубо порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має наступні права:

знайомитися з матеріалами справи;

давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Всіх наданих мені цим законом прав позивачка була позбавлена, що є порушенням як порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і її конституційних прав

У постанові по справі про адміністративне правопорушення вказано, що поліцейський роти №3 батальйону №4 УПП у м. Запоріжжі ДПП, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення установив, що у діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого статтею 122 ч. 1 КУпАП.

Проте, як видно із самої постанови, будь-які адміністративні матеріали були відсутні.

На час складання оспорюваної постанови, не було жодного підтвердження, що позивачка, керуючи своїм авто, не виконала вимогу знаку 3.21 «Вїзд заборонено». При цьому, у самій постанові правильно записано, що вона здійснила рух з проспекту Соборного в напрямку вул. Жуковського та далі поліцейській «забув» вказати де позивач зупинилася або можливо її зупинили, хоча саме це має значення та саме про це вона наголошувала при бесіді з працівниками поліції. Насправді, позивач дійсно здійснила рух з проспекту Соборного в напрямку вул. Жуковського (а не по вул. Жуковського) та зупинилася біля будівлі середньої школи №11 де навчається її син ОСОБА_3 у 2 класі. Саме у той час (17.05 год.) він вже очікував матір на тротуарі біля пішохідного переходу та саме у цей момент до неї підійшов працівник поліції та попрохав предявити документи. Хоча, за знак 3.21 « Вїзд заборонено» позивач своїм авто не проїхала (знак був над авто). Під час складання постанови її авто знаходилося на тому ж самому місці.

Відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням - повинен бути складеним протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та розясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови.

В даному випадку протоколу складено не було, чим грубо порушено ч. 2 ст. 254, ст. 256 та ст. 258 КУпАП, відповідно до яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. А постанова була складена у той же час, коли нібито було скоєно правопорушення. Про свою позицію щодо незгоди з складанням постанови та що дії є протиправними або позивач своїми діями чи бездіяльністю посягнула на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність вона власноручно зазначила в самій постанові в графі «копію постанови мною отримано».

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд Постанову серія ПС № 989390 від 16 травня 2016 року про накладення на неї - ОСОБА_1 - адміністративного стягнення по ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255 гривень визнати незаконною та скасувати; провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, наполягала на скасуванні оскаржуваної постанови.

Представник Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні проти позову замечував. Надав суду письмові пояснення, згідно з якими, позивачка стверджуючи, що вона не порушувала вимог дорожнього знаку 3.21, «Вїзд заборонено» одночасно вказує на те, що цей дорожній знак після зупинки її автомобіля опинився над ним, що неможливо в разі, якщо вимоги цього знаку не порушено. При цьому неможливо фізично здійснивши поворот з пр. Соборного у напрямку вул. Жуковського здійснити зупинку транспортного засобу не порушуючи вимог цього знаку, оскільки у протилежному випадку прийдеться зупинитись безпосередньо на перехресті, що буде порушенням вимог п. 15.9.ґ ПДР України.

Щодо твердження ОСОБА_1 про порушення поліцейським роти №3 батальйону №4 УШІ у м. Запоріжжі ОСОБА_4 вимог ст. 268 КУпАП та як наслідок неможливість для Позивача скористатись правовою допомогою та надати додаткові докази то нею відповідні клопотання не заявлялись та таке твердження не відповідає дійсності.

Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого їй правопорушення та склад такого правопорушення у її діях.

Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно неї була винесена постанова у справі про таке правопорушення.

З огляду на викладене, оскаржувана позивачем постанова ПС2 № 989390 від 16.05.2016 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно неї винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає. У матеріалах справи про вказане адміністративне правопорушення, відносно нього, наявні докази скоєння цього правопорушення, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1 та оскільки вона була винесені з дотриманням вимог ст. ст. 7, 27, 33, 38, 222, 283, 285 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з постановою поліцейського роти №3 батальйону №4 УПП у м. Запоріжжі ДПП в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_2 від 16 травня 2016 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, ОСОБА_1 16.05.2016 року, 17 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем NISSAN QASHQAI з державним номерним знаком АР2937СТ, не виконала вимогу знаку 3.21 «В'їзд заборонено» та здійснила рух з проспекту Соборного в напрямку вул.. Жуковського у місті Запоріжжі.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП України встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 на порушення її прав у звязку з тим, що працівник поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 стверджуючи про те, що вона не здійснила перетин знаку «Вїзд заборонено » не надала суду відповідних доказів, перелік яких встановлений статтею 251 КУпАП, а тому вказане твердження позивача суд розцінює як голослівне.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративні правопорушення, а саме: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справи, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Проаналізувавши та оцінивши всі докази по справі - постанову серії ПС2 № 989390, суд дійшов висновку про те, що оспорювана постанова підтверджує вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП

Але, враховуючи обставини даного правопорушення, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступень його вини, а також малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає за можливе змінити постанову в частині зміни заходу стягнення, звільнивши порушника від адміністративної відповідальності і обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 9, 17, 69, 104, 110, 117-118, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову від 16.05.2016 р. по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 989390, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. змінити в частині заходу стягнення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає , до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення .

Суддя М.В. Антоненко