Справа № 2а/2470/986/11
Суддя: Ватаманюк Руслан Васильович
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 р. м. Чернівці Справа №2а/2470/986/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ватаманюка Р.В.; секретаря судового засідання Петлюка Ю.В.;

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 9.10.2010р. №4198/07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехмонтаж»до управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області про скасування рішення.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 14.07.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду адміністративному позові товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехмонтаж»(далі - позивач) просив суд скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області (далі - відповідач) від 9.12.2010 року № 415 про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 4 617, 03 грн. штрафу та 27 335,83 грн. - пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 4.01.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1 на капітальний ремонт приміщення управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області по вул. Центральній, 74 а. Всі роботи згідно проектно-кошторисної документації були виконані у відповідності до укладеного договору, що підтверджується актами виконаних робіт, проте оплата за проведені роботи відповідачем здійснена лише 8.12.2010 року та в той же день позивач погасив заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької по платежах до Пенсійного фонду.

Однак 10.12.2010 року відповідачем направлено рішення № 415 від 9.12.2010 року про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 4 617, 03 грн. штрафу та 27 335,83 грн. пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків.

Позивач із зазначеним рішення не може погодитись оскільки вважає, що нараховані санкції виникли не його з вини. (а.с. 3-4).

Відповідач не погоджуючись з заявленим позовом 21.06.2011 року подав суду заперечення з таких підстав.

Згідно до положень ч. 3 ст.18 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 9.07.2003 року №1058-ІV. (далі Закон №1058-ІV) страхові внески до пенсійного фонду України є загальнообовязковим платежем.

Відповідно до статті 19 Закону №1058-ІV страхові внески до солідарної системи нараховуються для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до ст. 106 Закону №1058-ІV встановлено відповідальність страхувальників.

Зокрема вказаною нормою визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

8.12.2010 року позивач погасив заборгованість до Пенсійного фонду України у розмірі 54 425,87 грн., яка виникла ще 30.09.2009. Отже, управлінням Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області правомірно застосовані фінансові санкції та нарахована пеня за несвоєчасну сплату боргу ТзОВ «Сантехмонтаж». (а.с. 34-35).

В судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача позов не визнав повністю посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та перевіривши матеріали адміністративної справи суд приходить що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач зареєстрований платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

8.12.2010 року позивач погасив заборгованість до Пенсійного фонду України у розмірі 54 425,87 грн., яка виникла починаючи з 30.09.2009 року.

10.12.2010 року відповідачем направлено рішення № 415 від 9.12.2010 року про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 4 617, 03 грн. штрафу та 27 335,83 - грн. пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків. (а.с. 9).

Приведене повністю підтверджується письмовими доказами як містяться в справі.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначається Законом №1058-ІV.

В статі 1 визначено що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 19 Закону №1058-ІV страхові внески до солідарної системи нараховуються для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

У відповідності з ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал. При цьому в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (дохід).

У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

За осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації.

Згідно до ч. 12 ст. 20 Закону №1058-ІV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-ІV встановлено відповідальність страхувальників.

Зокрема вказаною нормою визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 Закону №1058-ІV, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 Закону №1058-ІV, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Судом встановлено, що 8.12.2010 року позивач погасив заборгованість до Пенсійного фонду України у розмірі 54 425,87 грн., яка виникла починаючи з 30.09.2009 року, тобто з порушеннями визначених законом строків. Тому відповідачем правомірно застосована фінансова санкція та нарахована пеня за несвоєчасну сплату боргу позивачем.

Посилання позивача на відсутність його вини у несвоєчасній сплаті боргу (через наявність заборгованості відповідача по господарським угодам між ними), суд вважає безпідставними та такими що не впливають на вирішення спору по суті.

Таким чином суд вважає, що спірне рішення відповідача відповідає вимогам ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, і підстав для його скасування немає.

При цьому суд розяснює позивачу, що наявність боргових відносин з Управлінням пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецькій області, не є підставою для звільнення його від сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Такий спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів належним чином правомірність прийнятого рішення, в той час як позивач не надав достатніх та належних доказів зворотного.

За таких обставин позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. В звязку з відсутністю таких витрат, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції (Вінницького апеляційного адміністративного суду) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову складено в повному обсязі 19 липня 2011 року.

Суддя Р.В. Ватаманюк