Справа № 821/376/16
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/376/16
11 год. 51 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Багненко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 03.03.2016 р. № 000065/21-22-21-,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 12 березня 2016 року ним отримано рішення про застосування фінансових санкцій від 03 березня 2016 року за № 000065/21-22-21-, за яким до нього застосовано штраф у розмірі 10 000,00 гривень.

Як визначено у вищезазначеному рішенні, штрафна санкція до нього застосована згідно з абз. 7 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Вважає вищезазначене рішення про застосування фінансових санкцій незаконним з огляду на наступне.

Рішення про застосування фінансових санкцій від 03 березня 2016 року за № 000065/21-22-21- винесено поза межами Податкового кодексу України та порушує його права. Податкове повідомлення - рішення не виносилося.

Головне управління ДФС у Херсонській області не є контролюючим органом для платника податків ОСОБА_1, тому не має права використовувати повноваження контролюючого органу.

Посадові особи відмовилися зафіксувати акт відмови від допуску до перевірки та відмовилися прийняти акт відмови від допуску до перевірки, складений платником податків.

Перевірка призначена без наявності обставин, визначених наказом .

Пред'явлені документи на перевірку не відповідають вимогам зазначеним у ПКУ.

В зв'язку з відмовою у допуску до проведення перевірки посадові особи здійснили висновки на підставі припущень, без наявності правових підстав.

Доказами вчинення правопорушення Управління зазначає довідку з електронної інформаційної системи. Така довідка не може бути підставою для висновків, так як неможливо перевірити її достовірність.

Акт відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки) при платнику податків не складався, до підпису не пропонувався. Так як Головне управління ДФС у Херсонській області не є контролюючим органом для ОСОБА_1, то воно і не приймало повідомлення - рішення, а прийняло рішення про застосування Фінансових санкцій, так як не має повноважень на винесення повідомлення-рішення.

Просить суд захистити його порушене право, шляхом скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 03 березня 2016 року за № 000065/21-22-21-.

У судовому засіданні позивач та його представники наполягали на позовних вимогах, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

У додатку до ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями виданої ФОП ОСОБА_1 за реєстраційним номером 5-21-21-64-10912 на період дії з 04.07.15. до 04.07.16., зазначено РРО з фіскальним номером , модель - PROMINI-500.02ME, заводський номер - ПБ57303290.

Відповідно до довідки від 03.02.2016, реєстрацію РРО з фіскальним номером , модель - PROMINI-500.02ME, заводський номер - ПБ57303290 було скасовано на підставі заяви позивача у зв'язку з його заміною. В той же час 03.02.2016 платнику видано реєстраційне посвідчення на РРО з фіскальним номером , модель - MG V 545 Т, заводський номер - GS00000420.

05.02.2016 року позивачем подано заяву про внесення змін та/або доповнень на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області.

У період з 05.02.2016 по 06.02.2016 року, відповідно до витягу з інформаційної системи "Податковий блок - почекова передача" встановлено, що позивачем здійснювалась торгівля алкогольними напоями через РРО з заводським номером GS0000420.

09.02.2016 до Головного управління ДФС у Херсонській області надійшла заява позивача від 05.02.2016 р..

10.02.2016 до додатку до ліцензії внесено відповідні зміни.

Відповідачем на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 17.02.2016 №65 та направлення на проведення перевірки від 17.02.2016 №11 проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфер обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до розписки примірник направлення на проведення перевірки та копія наказу на проведення перевірки отримані позивачем 22.02.2016.

Перевірка позивача була проведена 22.02.2016.

За результатами перевірки складено акт від 22.02.2016 р. №9/21/. Висновками акту встановлено, що позивачем на порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон №481) здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат, не зазначений в ліцензії.

03.03.2016 відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій від № 000065/21-22-21-, яким позивачу нараховано фінансові санкції на суму 10000 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Щодо позиції відповідача, про порушення ГУ ДФС порядку проведення фактичних перевірок суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 75, 80 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин передбачених ПКУ.

Зважаючи на викладене відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок.

Щодо твердження позивача, що Головне управління ДФС у Херсонській області не є контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України та не має права проводити фактичні перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст.41 ПКУ, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Головне управління ДФС у Херсонській області, відповідно до положення про Головне управління ДФС у Херсонській області, є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС України, а отже є контролюючим органом у розумінні ПКУ.

Згідно з пп. 26 п.4 вищезазначеного положення, на ГУ ДФС у Херсонській області покладено завдання щодо виконання роботи, пов'язаної із здійснення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та забезпечує міжгалузеву координацію у цій сфері.

Щодо тверджень позивача про невідповідність наказу та направлення на проведення перевірки вимогам ПКУ, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

У зв'язку з цим суд зазначає, що позивач не оскаржує наказ на проведення перевірки, а тільки рішення про застосування санкцій.

В той же час, відповідно до ст. 81 ПКУ, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З огляду на зазначене, норми наказ та направлення на проведення перевірки повністю відповідають вимогам ПКУ.

Крім того, позивач фактично допустив працівників контролюючого органу до проведення перевірки та розписався у направленні на перевірку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, визначеній у постанові від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10, яка знайшла своє відображення в ухвалі ВАСУ від 29.05.2014 р. по справі №К/800/32767/13, ухвалі ВАСУ від 08.10.2014 по справі №К/9991/71188/12, платник податку який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як встановлено в судовому засіданні, після скасування реєстрації РРО з заводським номером ПБ.02.2016, право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями через РРО з заводським номером GS00000420 виникає у позивача з моменту внесення змін до додатку до ліцензії, тобто, з 10.02.2016.

Однак, після скасування реєстрації РРО № ПБ57303290, але до моменту реєстрації РРО № GS00000420, позивачем здійснювалась торгівля алкогольними напоями через РРО зі скасованою реєстрацією у період з 05.02.2016 по 06.02.2016 року.

Стосовно доводів відповідача про прийняття контролюючим органом рішення, яке за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає таке.

Частиною 4 статті 17 Закону № 481 визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених ч.2 ст.17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України, умови Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону № 481, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, встановлює форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Отже будь-які норми, в тому числі ті, що регламентують застосування фінансових санкцій можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам ПК України. Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта.

Наказ оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або інтим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення - рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що контролюючий орган у випадку визначення платнику податків штрафних санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Однак, суд зазначає, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, розцінюється судом, як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 р. № 375/11/14-14.

Оскільки в оскаржуваному рішенні про застосування фінансових санкцій чітко зазначено обставини та суть порушення, за яке застосовано фінансові санкції, розмір фінансових санкцій з посиланням на закон, який їх встановлює, то суд не вважає його таким, що підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 серпня 2016 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 8.3.5