Справа № 815/3371/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3371/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській Залізниці про скасування наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській Залізниці, в якому позивач просив суд: скасувати наказ т.в.о. начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській Залізниці Дулгера В.В. № 130 о/с від 08.09.2015 року, яким позивача було звільнено; поновити позивача на роботі у структурі Міністерства внутрішніх справ України; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття позивача на службу згідно процедури встановленої у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію»; стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Одночасно з позовом позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Вказане клопотання мотивоване тим, що приблизно у кінці жовтня 2015 року ОСОБА_2 визвали до відділу кадрів та ознайомили з наказом № 130 о/с від 08.09.2015 року, згідно якого останній звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. На питання, чому звільнено заднім числом, чому не переведено до Приморського районного відділу ОМУ УМВС в Одеській області відповіді ОСОБА_2 не отримав. Як зазначив позивач, знаходячись у подавленому стані він поставив підпис про ознайомлення з наказом про звільнення та про отримання трудової книги. На протязі тривалого часу ОСОБА_2 намагався отримати відповідь на поданий рапорт відносно його переведення до Приморського районного відділу ОМУ УМВС в Одеській області. Також, позивач вказав, що на протязі тривалого часу ОСОБА_2 звертався з листами від 15.09.2015 року, від 20.11.2015 року, від 28.01.2016 року, від 28.03.2016 року, від 28.05.2016 року до керівництва УМВС України в Одеській залізниці та до Голови Ліквідаційної комісії УМВС України на Одеській залізниці відносно розгляду порушеного у рапорті ОСОБА_2 питання, проте відповідь до теперішнього часу не отримав. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що на теперішній час повністю вичерпано можливість досудового врегулювання спору, а тому він звернувся до суду за захистом свого права.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення з поважних причин пропуску строку звернення до суду відмовлено та заявлений позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить вищезазначену ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання та залишаючи без розгляду заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 99, 100 КАС України з наступних підстав.

Так, колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).

В силу положень ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Тобто, законодавець поділяє строки звернення з адміністративним позовом на загальні та спеціальні.

Загальні строки встановленні ч. 2 ст. 99 КАС України, а спеціальні іншими статтями зазначеного Кодексу та іншими Законами, які зазвичай коротші від загального строку, що обумовлено специфікою відповідних відносин.

Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом ч. 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 цього Кодексу, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З адміністративного позову та доданих документів вбачається, що позивач оскаржує наказ по особовому складу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській Залізниці № 130 о/с від 08.09.2015 року про його звільнення з органів внутрішніх справ у запас збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, а також останнім ставиться питання про поновлення на раніше займаній посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язанням Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути питання щодо прийняття позивача на службу згідно процедури встановленої Законом України «Про Національну поліцію».

Як зазначає сам позивач у заявленому позові та поданій апеляційній скарзі, про оскаржуваний наказ про його звільнення із займаної посади, а також про протиправні, на думку позивача, дії відповідачів щодо його не переведення до Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України за його рапортом, поданим в травні 2015 року, позивачу достеменно стало відомо в жовтні 2015 року при ознайомлені із наказом про звільнення та отриманні трудової книжки.

До заявленого позивачем позову, останнім додано копію наказу про його звільнення із займаної посади від 08.09.2015 року № 130 о/с, а також копію трудової книжки, в якій містяться відмітки про звільнення позивача 08.09.2015 року з ОВС за вказаним наказом.

Також, відмітки про отримання позивачем копії трудової книжки та військового квитка містяться на копії першої сторінки особової справи позивача, яка представлена відповідачем.

Крім того, з наданої відповідачем копії особової картки з грошового утримання позивача, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні.

Водночас, даний адміністративний позов позивачем подана до суду лише 12.07.2016 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України, близько восьми місяців.

Будь-яких доказів, що свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом з жовтня 2015 року (з дата, з якої, як сам зазначає позивач, йому достеменно стало відомо про прийняття оскаржуваного наказу про його звільнення із займаної посади) позивачем не надано.

Як в поданому клопотанні про поновлення строку на подачу даного позову, так і в поданій апеляційній скарзі, як на підставу для поновлення строку звернення із даним позовом, позивач посилається на те, що на протязі тривалого часу він звертався з листами до керівництва УМВС України в Одеській залізниці та до Голови Ліквідаційної комісії УМВС України на Одеській залізниці відносно розгляду порушеного у рапорті ОСОБА_2 питання відносно його переведення до Приморського районного відділу ОМУ УМВС в Одеській області, на які, позивачем не було отримано відповіді.

Однак, наведені обставини щодо звернення позивача із вказаними листами про розгляд питання відносно переведення позивача на іншу посаду ніяким чином не перешкоджали йому звернутись до суду із даним позовом у строки, встановлені ст. 99 КАС України, а тому не можуть бути визнані поважною причиною пропуску таких строків.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що копії вказаних листів позивачем надано не було. Так само позивачем не надано доказів отримання адресатами цих листів. На наданих позивачем корінцях служби кур'єрської доставки відсутні відмітки про отримання кур'єром для відправлення, як зазначає позивач, його листів-звернень, та відповідно відсутні відмітки про їх отримання адресатами.

Згідно з імперативною нормою ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про правильність судового рішення щодо залишення поданої позовної заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом спростовуються наведеними вище обставинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про залишення позовної заяви без розгляду, судова ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків останньої, а тому підстави для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській Залізниці про скасування наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець