Справа № 339/182/16-а
Суддя: Сметанюк В. Б. В. Б.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/182/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Сметанюка В.Б.,

за участі секретаря: Стельмах М.Ю.,

позивачки: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

представника відповідача: Марецької М.М., Шиян Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болехові матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Болехова Мельника Богдана Михайловича, Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконним розпорядження міського голови щодо звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати розпорядження міського голови м.Болехова Мельника Б.М. від 10.05.2016 року № 45-к незаконним та поновити її на посаді головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян виконавчого комітету Болехівської міської ради, також стягнути на її користь з відповідачів середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Судові витрати по справі покласти на відповідачів.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що розпорядженням міського голови від 10.05.2016р. її звільнено з посади головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян виконавчого комітету Болехівської міської ради у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, таким, що проведено безпідставно та з порушенням встановленого порядку і є вираженою формою переслідування зі сторони новообраного керівництва міської ради окремих працівників міської ради за їх громадську позицію. Жодних підстав до її звільнення не було, успішно виконувала покладені на неї завдання та функції, проходила щорічну атестацію, не притягувалась до дисциплінарної відповідальності та в порівнянні з іншими працівниками має вищу кваліфікацію та переваги залишення на роботі, що взагалі при звільненні не враховувалося.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задоволити. Додатково пояснивши, що позивачку незаконно звільнено із посади за ч.1 ст. 40 КЗпП, проте не відбулося реального скорочення штату та чисельності працюючих, а також відсутнє техніко-економічне обґрунтування даного скорочення. ОСОБА_1 звільнено із порушенням положень трудового законодавства, а саме: ч.2 ст.40, ч.2-3 ст.49 КЗпП - не запропоновано іншої роботи, не переведено на іншу вакантну посаду; ст. 43 КЗпП - позивачку звільнено з посади, хоча профспілка не надала згоди на звільнення, ч.2-3 ст.49 КЗпП - не враховано переважне право на залишення на роботі.

Також зазначив, що позивачці відповідачем не було запропоновано вакантні посади, а саме: станом на 09.03.2016 року посада секретар приймальні міського голови, діловод організаційного відділу виконавчого комітету Болехівської міської ради, станом на 10.05.2016 року посади: головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, завідувача відділення соціально-побутової адаптації територіального (соціального обслуговування) м.Болехова, та інші.

Міський голова м.Болехова в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представники Болехівської міської ради в поданому заперечені (а.с.23-26), та в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, так як звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням процедури, визначеної КЗпП України. Зазначивши, що позивачку попереджено про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників за два місяці до звільнення. На підставі протоколу№1 від 26.02.2016 року засідання комісії із скорочення посад у виконавчому комітеті Болехівської міської ради ОСОБА_1 рекомендовано міському голові звільнити у зв»язку з скороченням посади головного спеціаліста роботи із зверненням громадян загального відділу міськвиконкому. Позивачку звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Додатково, пояснивши, що ОСОБА_1 не пропонувалося посади в новій структурі виконавчого комітету, оскільки її посада підпадала під скорочення, а позивачка в порівнянні із іншими працівниками відділу не мала переважного права, закріпленого ст.42 КЗпП, на залишення на роботі.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що працює інспектором в Управлінні держпраці в Івано-Франківській області. При проведенні нею позапланової перевірки в період з 08-12.07.2016 року дотримання трудового законодавства при здійсненні скорочення чисельності або штату працівників виконавчого комітету Болехівської міської ради - порушень щодо ОСОБА_1 не виявлено. Також повідомила, що нею не перевірялося дотримання роботодавцем ч.2, 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки бланк Акту перевірки не передбачає таких розділів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що розпорядженням Болехівської міської ради від 05.03.2010р. за №181-р ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому, як така що пройшла за конкурсом, прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування.

На протязі роботи в Болехівській міській раді ОСОБА_1 присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування 20 травня 2009 року, 20 травня 2011року - 12 ранг; 20 травня 2013р. - 11 ранг (а.с.7).

Згідно рішення Болехівської міської ради від 22.02.2016р. за № 71-05/16 «Про затвердження структури виконавчих органів Болехівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» вирішено ліквідувати 7 відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради: загальний відділ; юридичний відділ; відділ з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму; відділ містобудування та архітектури; відділ з питань торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою; відділ з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та мобілізаційної роботи; відділ молоді та спорту. Пунктом 2 вказаного рішення міської ради вирішено скоротити такі посади виконавчого комітету Болехівської міської ради: начальника загального відділу; головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу; головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності; начальника юридичного відділу; начальника відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму; начальника відділу містобудування та архітектури; головного спеціаліста з питань містобудівного кадастру відділу містобудування та архітектури; начальника відділу з питань торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою; головного спеціаліста з питань сільського господарства та землеустрою відділу торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою; начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та мобілізаційної роботи; завідувача господарством відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та мобілізаційної роботи; начальника відділу молоді та спорту; керівника Центру надання адміністративних послуг; адміністратора Центру надання адміністративних послуг; заступника начальника - начальника бюджетного відділу фінансового управління. П.3 затверджено структуру та загальну чисельність апарату Болехівської міської ради та її виконавчих органів в кількості 106,5 штатних одиниць (а.с.193).

Згідно протоколу №1 засідання комісії із скороченням посад у виконавчому комітеті Болехівської міської ради від 26.02.2016 р. вирішили рекомендувати міському голові у зв'язку із скороченням посади головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому, пропонувати ОСОБА_1 на звільнення (а.с.30).

Розпорядженням про попередження працівників від 26.02.2016р. за № 19-к зобов'язано Комісію з скорочення посад виконавчого комітету Болехівської міської ради попередити персонально посадових осіб про їх наступне вивільнення з роботи з 26.04.2016р. у зв'язку із скороченням штату, а саме їх посад згідно п.1 ст. 40 КЗПП та ознайомити їх з даним розпорядженням та рішенням Болехівської міської ради від 22.02.2016р. № 71-05/16 № «Про затвердження структури виконавчих органів Болехівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів. Головному спеціалісту з питань кадрової роботи та нагород юридичного відділу міськвиконкому ОСОБА_3 підготувати звіт про заплановане звільнення працівників міськвиконкому (форма № 4 - ПН (план) у зв'язку із скороченням штату, п.1 ст. 40 КЗпП з 26.04.2016р. і у встановлені терміни надіслати його в Болехівський міський центр зайнятості (а.с.198).

09 березня 2016 року відповідачем винесено попередження, ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до рішення Болехівської міської ради від 22.02.2016р. № 71-05/16 № «Про затвердження структури виконавчих органів Болехівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» посада головного спеціалісту роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому, яку вона обіймає, з 09.05.2016р. скорочується і позивачка підлягаєте звільненню (а.с.230).

Міським головою м.Болехова 07 квітня 2016 року подано подання на ім'я голови первинної профспілкової організації Болехівського міськвиконкому Лонюк Л.Т., що на виконання рішення Болехівської міської ради від 22.02.2016р. № 71-05/16 № «Про затвердження структури виконавчих органів Болехівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» скорочено посаду головного спеціалісту роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому, яку обіймає ОСОБА_1 Просить розглянути дане подання в установленому порядку на засідання профспілкового комітету та дати згоду на звільнення головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому, яку обіймає ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п.1 ст. 40 КЗ пП України (а.с.50).

Згідно витягу № 4 з протоколу засідання профспілкового комітету Болехівського міськвиконкому від 20.04.2016року, вбачається, що профспілковим комітетом не дано згоди на звільнення головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому ОСОБА_1 та скорочення її посади у зв'язку з тим, що відповідно ст. 42 КЗпП України вона має переважне право залишення на роботі як працівник з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці (6 категорія, 11 ранг; 2 вищі освіти, магістр державного управління) порівняно з іншими працівниками міськвиконкому. Крім того, профспілковому комітету не була надана інформація про підстави та техніко-економічне обґрунтування щодо необхідності ліквідації загального відділу виконавчого комітету Болехівської міської ради, в якому працює ОСОБА_1 та відповідно скорочення її посади - головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу міськвиконкому. Також, міському голові рекомендовано здійснювати скорочення працівників виконавчого комітету міської ради з дотриманням чинного законодавства, враховуючи статтю 42 Кодексу законів про працю України (переважна право та інші переваги в залишенні на роботі) та провести перегрупування працівників з метою залишення на роботі більш кваліфікованих працівників(а.с.52-55).

10 травня 2016р. на підставі розпорядження ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу виконавчого комітету Болехівської міської ради (а.с.7)

Аналізуючи підстави звільнення позивачки з роботи з виконавчого комітету Болехівської міської ради суд зазначає наступне.

Правові, організаційні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі регулюються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Посадовою особою місцевого самоврядування Закон (частина 1 статті 2) визначає особу, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, які передбачені цим та іншими законами України.

Таким чином, при звільненні особи або переведенні на іншу роботу за загальними підставами, передбаченими КЗпП України, на цю особу поширюються гарантії, передбачені КЗпП України, якщо інше прямо не передбачено спеціальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 КЗпП України, цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За наявності цих обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого статтею 49-2 зазначеного Кодексу порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Даний правовий висновок викладений в спільній постанові судових палат у цивільних та адміністративних справахВерхового суду України від 01 квітня 2015 року (справ № 6-40цс15).

З наданої суду представником відповідача Інформації про наявність вакантних посад станом на 26.02.2016року, 09.03.2016 року, 10.05.2016 року (а.с.27-29), вбачається, що в період з моменту попередження позивачки - 09 березня 2016 року (а.с.51) по дату звільнення - 10.05.2016 року був ряд вакантних посад у виконавчому комітеті Болехівської міської ради (а.с.47).

Однак, з часу попередження позивачки про наступне звільнення і до її звільнення з посади, відповідачем, на виконання статті 49-2 КЗпП України, не пропонувалися позивачці вакантні посади на час відповідно до зазначеного законодавства України.

Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що позивачка з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, спеціальності не могла займати будь-яку іншу вільну в період з 09 березня по 10 травня 2016 року посаду (іншу роботу). Таку як, станом на 09.03.2016 року вакантну посаду - секретар приймальні міського голови, діловод організаційного відділу виконавчого комітету Болехівської міської ради; станом на 09.03.2016 року та 10.05.2016 року вакантні посади: головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, завідувача відділення соціально-побутової адаптації територіального (соціального обслуговування) м.Болехова.

За таких, умов суд приходить до висновку про те, що при звільненні позивачки було порушено встановлений законом порядок, а відтак, працедавець діяв з порушенням процедури, тобто протиправно. Дані обставини вказують на наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 на попередньо займаній посаді.

Інші доводи та докази сторін не спростовують вищезазначеного висновку суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Вказаним Порядком визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата.

Виходячи з довідки про заробітну плату та інші прибутки №38 від 25.07.2016 року середньоденний заробіток позивачки становить 209,99грн., середньомісячна зарплата -4514,93грн.(а.с.65).

На день розгляду справи позивачка перебувала у вимушеному прогулі 59 робочих дні, а тому в її користь слід стягнути 12 389,41грн.(59х209,99) середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без врахування податків та інших обов»язкових платежів).

Стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього Закону.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Даний правовий висновок міститься в постанові ВСУ від 25 квітня 2012 року.

Моральна шкода, завдана відповідачем, підлягає відшкодуванню на підставі ст. 237-1 КЗпП України в грошовій формі у зв'язку з встановленням судом факту порушення трудового законодавства, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки порушення законних прав позивачки, яке полягало в незаконному звільненні з роботи, призвело до моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв'язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд враховуючи конкретні обставини справи: бездоганну роботу позивачки у відповідача протягом тривалого часу, характер порушення її прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, протиправність дій відповідача, які спричинили втрату засобів на існування протягом трьох місяців, вважає, що з відповідачів слід стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що співвідповідач - міський голова м.Болехів являється посадовою особою Болехівської міської ради, тому судовий збір та відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню із Болехівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, ст. 1, 5-1, 40, 43, 49-2, 235, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. 2-17, 93-98, 158, 160-163, 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м.Болехова Мельника Б.М. про звільнення ОСОБА_1 від 10.05.2016 року № 45-к.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу виконавчого комітету Болехівської міської ради з 11 травня 2016 року.

Стягнути з Болехівської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 травня 2016 року по 03 серпня 2016 року у сумі 12 389 (дванадцять тисяч триста вісімдесять дев»ять) грн. 41 коп. (без врахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Болехівської міської ради на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 5000 (п»ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Болехівської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 2204 (дві тисячі двісті чотири) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення на роботі та стягнення суми коштів за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Болехівський міський суд до Львівського Апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Сметанюк

Постанова в повному обсязі виготовлена 08 серпня 2016 року.