Справа № 196/131/16-а
Суддя: Бойко Ю. О.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/131/16-а
№ провадження 2-а/196/28/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Дорошенко В.В., позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Куценка В.А., представника відповідача Вологжаніної О.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною бездіяльність та стягнення не нарахованої та не сплаченої суми одноразової грошової допомоги. Відкладаючи, як виняток, складання постанови у повному обсязі на строк п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 160 ч. 3 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

В Царичанський районний суд Дніпропетровської області ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, предмет якого складають вимоги: 1) визнати дії відповідача щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби неправомірними; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити одноразову грошову допомогу згідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298).

Як на підставу задоволення вимог посилався на ст. ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, 8, 19, 21, 22, 46, 48, 68, 92, 95 Конституції України, ст. ст. 6, 18, 19, 99, 104, 110 КАС України, п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як на докази викладених в заяві доводів пославься на такі документи: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с.14-16); військове посвідчення на ім`я ОСОБА_1 (а.с.16); копія довіреності (а.с.17); військовий квиток серії НОМЕР_1 (а.с.18-22); лист-відповідь Дніпропетровського обласного військового комісаріату (а.с.23); довідка Царичанського РВК від 17.11.2005 року № 295 (а.с.24); свідоцтво про хворобу № 6 від 22.11.2005 року (а.с.25); акт судово-медичного дослідження № 272 (а.с.26); виписка із акту огляду МСЕК (а.с.27-31).

В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що він є інвалідом 3 групи. Дана інвалідність є наслідком його поранення при проходженні ним військової служби в збройних силах СРСР при участі в бойових діях, що підтверджується посвідченням інваліда та учасника бойових дій. Факт отримання ним інвалідності внаслідок участі в бойових діях був встановлений актом МСЕК № 464418 від 28.12.2005 року.

Зазначив, що згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно вимог ч. 2 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам, а згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" зазначено, що відповідно до п. 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України постановляє:1. Затвердити Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. 2. Установити, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців. військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності, звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (Офіційний вісник України, 2008р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальнихї органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255); допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. 3. Визнати такими, що втратили чинність, акти Кабінету Міністрів України згідно з переліком. 4. Ця постанова набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 4 липня 2012 року № 5040-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців".

Звернув увагу на те, що згідно п. 4 порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, яка зазначена в постанові Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, визначено розмір такої допомоги.

Пояснив, що після встановлення факту отримання інвалідності внаслідок участі в бойових діях, який був встановлений актом МСЕК № 464418 від 28.12.2005 року, одноразова грошова допомога йому як військовослужбовцю нарахована не була. Про існування даної норми чинного законодавства йому стало відомо від своїх знайомих в серпні 2015 року. Після чого він звернувся із заявою до військового комісаріату, де надали йому лист за підписом ТВО військового комісара Дніпропетровської області, в якому було зазначено, що він не має підстав для отримання одноразової грошової допомоги внаслідок поранення.

Вважає, що своїми діями та бездіяльністю посадові особи Міністерства оборони України порушили його права, гарантовані державою Україна та чинним законодавством України, порушили Конституцію України, в якій державу Україна проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1), визначено, що найважливішою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи забов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Так, відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України, права і свободи громадян є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Відповідно до норми ст. 8 Конституції, громадянину гарантовано звертатися до суду на підставі норм Конституції України. Стаття 3 Конституції України забов`язує державу відповідати перед людиною за свою діяльність. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» і Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) і практики Європейського Суду з прав людини є джерелом права, які застосовують суди.

Позивач наполягав на тому, що пенсії та соціальні виплати відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини є власністю в розумінні ст. I Першого Протоколу Конвенції, таким чином в контексті ст. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України не поширюється позовна давність на відшкодування шкоди при перерахуванні і призначенні та виплати пенсій і соціальних виплат.

Дана справа прийнята до провадження відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача заперечив проти позову.

Ухвалою від 09 червня 2016 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (на час звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги виконували обов`язки військових комісарів Дніпропетровського обласного військового комісаріату та Царичанського міжрайонного військового комісаріату в Дніпропетровській області).

Треті особи повторно в судове засідання не з`явились, пославшись на виробничу зайнятість.

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей". Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно за Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Відповідно до ст. 41 цього Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Представник відповідача Вологжаніна О.Д. в судовому засіданні заперечила проти наявності підстав для виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, якому в грудні 2005 року встановлено III групу інвалідності, що підтверджується Актом огляду МСЕК від 28 грудня 2005 року. Пояснила, що підпунктом "б" пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488, встановлено, що НАСК "Оранта" виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Нова редакція статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також дія Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 поширюється тільки на військовослужбовців, які були звільнені від військової служби або право на отримання вказаної допомоги виникло після 01.01.2007 року.

Зазначила також, що в п.3 Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" вказано, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Крім того, пунктом 2 Постанови № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідів, звільнених з військової служби (зборів) осіб» встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених від військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком.

Представник відповідача категорично відкинув звинувачення про неправомірні дії та протиправну бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки вказані висновки є передчасними.

Представник відповідача вказав на те, що в п. 3 Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного порушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяна осіб тілесного ушкодження; довіку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по-батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно п. 7 Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Звернув увагу на те, що вказаний нормативний акт чітко розмежовує повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України, а тому переконаний, що вимога позивача про зобов`язання Міністерства оборони України до вчинення дій у вибраний ними спосіб є перебчасною.

Вивчивши правову позицію позивача, перевіривши доводи відповідача, дослідивши надані сторонами докази та керуючись приписами частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України про те, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України у зв`язку з залишенням без розгляду (без реалізації) звернення ОСОБА_1 від 13.08.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також в частині зобов`язаня Міністерства оборони України у місячний строк після набрання постановою законної сили прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , про що невідкладно його повідомити.

При цьому, позивачеві слід відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби, а також слід відмовити в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити одноразову грошову допомогу згідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298).

Вирішуючи справу по суті, суд виходив з такого.

Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною другою цієї статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Згідно частини дев`ятої статті 16-3 цього Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому частиною третьою ст. 16, статтями 16-1, 16-2 цього Закону визначається коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (п.12).

Згідно пункту 12 цього Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

За результатами розгляду справи суд дійшов переконання, що мали місце такі обставини.

13.08.2015 року військовим комісаром Дніпропетровського обласного військового комісаріату було прийнято від молодшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням інвалідності від поранення, пов`язаного з виконанням інтернаціонального обов`язку (а.с.90, 14-15, 16, 18-22).

ТВО військового комісара Дніпропетровського обласного військового комісаріату Василенко І.В. направив лист на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 за №7/3667/7 від 12.11.2015 року, в якому повідомлялося, що Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабунету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. За результатами розгляду документи були повернуті без реалізації.

Про це було поінформовано заявника. Документи позивачеві не були повернуті.

В судовому засіданні представником відповідача визнано, що саме відповідач є розпорядником бюджетних коштів, і що рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 Міністерством оборони України не приймалося, так як документи для прийняття такого рішення не надходили, і їх доля невідома.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби, суд виходив з того, що така вимога є безпідставною, так як Міністерством оборони України, як розпорядником бюджетних коштів, не приймалося жодних рішень по заяві ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності від 13.08.2015 року.

Адміністративного позову до військового комісара Дніпропетровського обласного військового комісаріату чи інших посадових осіб суб`єкта владних повноважень позивачем не пред`явлено, а тому суд дійшов переконання, що з метою повного захисту прав, свобод та інтересів сторін слід зобов`язати Міністерство оборони України у місячний строк після набрання постановою законної сили прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , при цьому визнавши протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у зв`язку з залишенням без розгляду (без реалізації) звернення ОСОБА_1 від 13.08.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Через неодноразове неприбуття до суду третіх осіб та відсутність відомостей про те, чи проводилася службова перевірка в Міністерстві оборони України або в його структурних підрозділах у зв`язку з виникнення адміністративного спору, суд позбавлений можливості встановити причини порушення права ОСОБА_1 на розгляд його звернення державним органом, до компетенції якого входить вирішення проблемного питання.

Виносячи таку постанову суд виходив також з того, що відповідно до приписів статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Згідно статті 7 цього Закону якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до приписів статті 15 цього Закону органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 19 цього Закону органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: письмово повідомляти громадян про результати розгляду (перевірки) заяви і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви необґрунтованою, роз`яснити порядок прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам. Згідно статті 20 цього Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом взято до уваги й те, що відповідно до підпункту 85 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, Міноборони відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони, а відповідно до підпункту 4 пункту 5 цього Положення Міноборони з метою організації своєї діяльності забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, державних фінансових і матеріальних ресурсів, усунення недоліків і порушень, виявлених органами державного фінансового контролю та правоохоронними органами. Відповідно до пункту 10 цього Положення Міністр очолює Міноборони, здійснює керівництво його діяльністю, підписує накази Міноборони, приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони, здійснює інші повноваження, визначені законом.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 11, 158-160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у зв`язку з залишенням без розгляду (без реалізації) звернення ОСОБА_1 від 13.08.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати Міністерство оборони України у місячний строк після набрання постановою законної сили прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , про що невідкладно його повідомити.

В порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах відповідно до ст. 267 КАС України зобов`язати Міністерство оборони України подати у місячний строк звіт про виконання цієї постанови.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити одноразову грошову допомогу згідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови з подачею апеляційної скарги через районний суд.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області Ю.О. Бойко