Справа № 805/191/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року справа №805/191/16-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

Жаботинської С.В.

розглянувши в порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 22 червня 2016 року

по адміністративній справі № 805/191/16-а (суддя Голошивець І.О.,

судді: Крилова М.М., Козаченко А.В.)

за позовом ОСОБА_3

до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області,Державної судової адміністрації України,

треті особи, які не заявляють

самостійних вимог на предмет

спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Державна казначейська служба України, Слов'янський міськрайонний суд Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості із суддівської винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) у лютому 2016 року звернулась до суду з адміністративний позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області (далі - перший відповідач), Державної судової адміністрації України (далі - другий відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідачів з не нарахування та не виплати суддівської винагороди за період з 29 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року; зобов'язання відповідачів нарахувати та виплатити суддівську винагороду за період з 29 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року; стягнення з рахунків відповідачів заборгованість із суддівської винагороди за період з 29 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року в сумі 97378,67 грн. (з урахуванням змінених позовних вимог) (а.с.4-9, 66-67).

Постановою суду першої інстанції від 22 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено з огляду на не доведеність протиправної бездіяльності відповідачів щодо не нарахування суддівської винагороди та підстав її нарахування за відсутності прикріплення до іншої судової установи(а. с. 84-87).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.88-91).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) є базовим нормативно-правовим актом для правовідносин у сфері правосуддя, а також принципів незмінюваності та єдності правового статусу судді, стаття 133 цього закону визначає загальні підстави для виплати суддівської винагороди всім суддям України, у тому числі суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них причин, зокрема тим, які подали заяви про обрання суддею безстроково у зв'язку із закінченням строку повноважень, про звільнення за власним бажанням або у відставку, що не розглянуті повноважними органами, суддям судів, діяльність яких припинена через проведення антитерористичної операції тощо. Отже, пункт 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII (далі - Закон № 192-VIII) є лише спеціальною нормою щодо виплати суддівської винагороди. На думку заявника апеляційної скарги, спеціальні норми є похідними від загальних норм, а якщо спеціальна норма втратила свою чинність або вичерпала свою дію потрібно застосовувати загальну норму, тобто норми статті 133 Закону № 2453-VI.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач на адресу суду апеляційної інстанції надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, яке задоволено судом.

Від першого відповідача до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Одночасно просив розглянути справу без участі представника Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області. Клопотання про розгляд справи без участі представника першого відповідача задоволено судом.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10). Указом Президента України «Про призначення суддів» від 17 січня 2014 року № 13/2014 призначена на посаду судді Шахтарського міськрайонного суду Донецької області строком на п'ять років (а. с. 12-15). Наказом голови Шахтарського міськрайонного суду Донецької області на підставі наказу від 24 лютого 2014 року № 7-2 зарахована до штату цього суду (а. с. 16).

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 року № 27/038-14 змінено територіальну підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення АТО місцевим загальним судам.

Рішенням Ради суддів України від 23 грудня 2014 року № 76 (далі по тексту Рішення РСУ № 76) тимчасово прикріплено до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 цього рішення, головами відповідних судів видаються накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККСУ) від 09 квітня 2015 року № 16/зп-15 позивача прикріплено до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, проте з урахуванням п.10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII, шестимісячний строк прикріплення сплинув 28 вересня 2015 року. У зв'язку з закінченням строку прикріплення, позивачу припинено виплату суддівської винагороди.

Позивач 08 жовтня 2015 року звернулась до ВККС України щодо прикріплення її до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, зазначене звернення в матеріалах справи відсутнє, факт звернення підтверджено листом ВККС України від 17.05.2016 року № 18-3779/16 (а. с. 79).

Листом від 24.11.2015 року № 18-16221/15 ВККС України повідомила позивача, що строк її прикріплення закінчився. З огляду на положення п.10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII та статті 145 Закону № 2453-VI, з метою забезпечення виконання вимог пункту 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI та вирішення питання фінансового забезпечення суддів, які не здійснюють правосуддя, ВККС України направлено відповідне звернення до Державної судової адміністрації України (а. с. 17).

На запит суду першої інстанції Слов'янський міськрайонний суд Донецької області Листом від 27 квітня 2016 року № 1.1.12/101/2016 повідомив, що ОСОБА_3 після закінчення строку прикріплення не зверталась із заявою про продовження строку прикріплення, наказ про тимчасове прикріплення позивача до вищезазначеного суду після 29 вересня 2015 року головою суду не видавався.

Спірним питанням у даній справі є правомірність припинення нарахування та виплати суддівської винагороди позивачу.

Порядок призначення чи обрання суддею і умови забезпечення суддів визначаються виключно Конституцією України та Законом № 2453-VI, які передбачають особливості забезпечення функціонування судової влади, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною 1 статті 133 Закону № 2453-VI встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 145 Закону № 2453-VI, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами частини 2 статті 145 Закону № 2453-VI, функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють зокрема Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції.

Відповідно до частини 3 статті 145 Закону № 2453-VI встановлено, що видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, а також у цілому щодо місцевих та апеляційних судів.

Пунктом 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII , передбачено, у разі, якщо суд припиняє роботу у зв'язку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням АТО або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, на строк не більше ніж на шість місяців, прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.

Пунктом 4 Рішення Ради суддів України від 23 грудня 2014 року №76, зобов'язано Державну судову адміністрацію України забезпечити виплату: суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення в установленому законом порядку в судах, до яких вони тимчасово прикріплені.

Пунктом 5 цього рішення передбачено, що Державна судова адміністрація України забезпечує асигнування для виплати суддівської винагороди суддям з урахуванням цього рішення.

Відповідно до пункту 2 Рішення Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11, суддів місцевих загальних судів Донецької області, які були прикріплені до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області відповідно до пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та строк прикріплення яких закінчився, з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення, тимчасово прикріпити до цього ж суду.

Пунктом 6 зазначеного рішення встановлено, що відповідно до пунктів 2 - 5 цього рішення прикріпленню підлягають судді, які:

- подали заяви про переведення до іншого суду, які не розглянуті повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Верховною Радою України);

- подали заяви про переведення до іншого суду та отримали рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- подали заяву про обрання суддею безстроково у зв'язку з закінченням строку повноважень та матеріали щодо цього питання, не розглянуті повноважними органами;

- подали заяви про звільнення за власним бажанням або у відставку й заяви не розглянуті відповідними повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Вищою радою юстиції або Верховною Радою України);

- перебувають у відпустках по вагітності та пологах, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до виходу на роботу або подання заяви про переведення до іншого суду.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, а також визнано позивачем відповідно до її пояснень (а.с.50), позивач не належить до жодної з категорій суддів, які визначені пунктом 6 вищезгаданого Рішення РСУ № 29, а тому не може бути прикріплена до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області відповідно до пункту 2 Рішення РСУ від 04 лютого 2016 року № 11.

Рада суддів України у період між з'їздами суддів України є вищим органом саудівського самоврядування, про що зазначено частиною першою статті 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», аналіз положень якої в сукупності з положеннями пункту 7 частини другої статті 127 цього Закону за якою з'їзд, а між з'їздами РСУ звертається з пропозиціями щодо вирішення питань діяльності судів до органів державної влади та їх посадових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, аналізу Рішень ради суддів України, зазначене питання врегульовано відповідними органами, шляхом необхідності вчинення певних дій суддею, який позбавлений можливості відправлення правосуддя за певних обставин. Позивач у справі, як суддя не спромігся жодним чином виконати Рішення ради, особисто не подала заяву про переведення до іншого суду, що унеможливлює вирішення спору на користь судді.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 24, ст. 41, ст. 167, ст. 184, ч.1 ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 805/191/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 805/191/16-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 9 серпня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

С.В. Жаботинська