Справа № 489/3577/16-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/489/218/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2016 р. о 09 год. 00 хв., суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва - Тихонова Н.С., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - поновлення виплати пенсії за віком.

Свої вимоги мотивувала тим, що до з 2013 р. вона виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль. В листопаді 2015 р. виплата їй пенсії відповідачем була припинена в зв'язку з відсутністю за місцем проживання в м. Миколаєві. В грудні 2015 р. представник позивачки звернувся до УПФУ з вимогою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, проте їй було відмовлено, оскільки пенсіонеру необхідно звернутись з такою заявою до відділу особисто. На переконання ОСОБА_1 такі дії УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва є протиправними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд: визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо відмови у поновленні їй пенсії за віком в розмірі, передбаченому чинним Законом України № 1058 XIV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з змінами та доповненнями на момент нарахування та виплати пенсії з урахуванням матеріалів пенсійної справи з 04 січня 2016 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва поновити їй нарахування та виплату призначеної пенсії за віком в розмірі, передбаченому чинним Законом України № 1058 XIV від 09.07.2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з змінами та доповненнями на момент нарахування та виплати пенсії з урахуванням матеріалів пенсійної справи з 04 січня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 до 2013 р. проживала за адресою: АДРЕСА_1, та перебувала на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва.

З 03.07.1992 р. ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком згідно статті 12 ЗУ від 05.11.1991 р. «Про пенсійне забезпечення».

В 2013 р. позивачка переїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

26.11.2015 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєві було прийнято Рішення № 99/12 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з тривалою неоплатою (в період з червня 2015 р. по листопад 2015 р. у розрахунках з об'єктом поштового зв'язку було встановлено, що ОСОБА_1 не отримувала пенсію). Вказане Рішення було постановлено УПФУ також на підставі відповіді з Сектору адресно-довідкового бюро УДМС України в Миколаївській області, відповіді Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області та ін., за результатами яких було встановлено, що пенсіонер за місцем реєстрації фактично не проживає.

Згідно п. 4 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі неотримання призначеної пенсії понад 6 місяців підряд виплата пенсії припиняється.

Подання заяви про поновлення виплати пенсії здійснюється відповідно до п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.02.2005 р. № 22-1.

Згідно п. 1-5 Порядку заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) особи.

04.01.2016 р. представник позивачки ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва з заявою про поновлення пенсії. До заяви було долучено копію пенсійного посвідчення, копію паспорту, реєстраційної картки платника податків пенсіонера та копія довіреності на ім'я представника.

Проте 13.01.2016 р. згідно листа за вих. № 1307/02 УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва було відмовлено ОСОБА_1 в поновленні виплати раніше призначеної пенсії, оскільки на їх переконання вона повинна звернутись до управління пенсійного фонду з подібною заявою особисто.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що на теперішній час позивачка ОСОБА_1 постійно проживає на території держави Ізраїль.

Відповідних міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалось.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

В зв'язку з цим УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва було припинено виплату пенсії позивачці через її переїзд на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Разом з тим кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишать будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року по справі № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009 держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на вищезазначене, положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втрачають чинність з 07 жовтня 2009 р., тобто від дати прийняття рішення про їх неконституційність.

04.01.2016 р. представник позивачки звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі з заявою про поновлення виплати пенсії в розмірах відповідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Проте зі змісту листа УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва від 13.01.2016 р. вбачається, що позивачці необхідно особисто звернутися безпосередньо до управління із заявою про поновлення виплати їй пенсії.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами, суд вважає, що позивачка, як громадянин України, має право на отримання призначеної їй пенсії за віком незалежно від місця її проживання.

Таким чином ОСОБА_1, проживаючи в Ізраїлі, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до 94 КАС України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо відмови поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 04.01.2016 року, - в розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: