Справа № 809/256/16
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Справа № 809/256/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Григорука О.Б., суддів - Матуляка Я.П., Остап'юка С.В.,

при секретарі Пиріг Х.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представники відповідачів: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Снятинського районного відділення управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2015 щодо призначення одноразової грошової допомоги, скасування акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 04.11.2015 форми Н-5*, акту про нещасний випадок невиробничого характеру №4 від 04.11.2015 форми НТ* та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Снятинського районного відділення управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування актів розслідувань нещасного випадку, зобов'язання вчинення дій.

Згідно заяви про зміну позовних вимог від 16.06.2016 (а.с.135-137), яка прийнята судом, просив суд: визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2015 щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" (який був чинний на момент виникнення правовідносин); скасувати акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 04.11.2015 форми Н-5*, акт про нещасний випадок невиробничого характеру №4 від 04.11.2015 форми НТ*; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому пунктом 3 "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015; зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі, передбаченому пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, в порядку, передбаченому пунктом 11 Порядку та умов №850.

Позовні вимоги мотивовано тим, що всупереч вимогам чинного законодавства Міністерством внутрішніх справ України 01.12.2015 безпідставно відмовлено у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у разі інвалідності. Висновки, викладені у актах управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 04.11.2015 розслідування нещасного випадку, що стався 25.12.2006, форми Н-5 та №4 від 04.11.2015 форми НТ щодо позивача необґрунтовані, оскільки нещасний випадок з позивачем стався у період проходження служби, при виконанні службових обов'язків.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, хоча про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Міністерство внутрішніх справ України щодо задоволення позову заперечило з підстав, викладених у письмовому запереченні. Свої доводи мотивує тим, що позивачем не доведено, що транспортний засіб, який потрапив у дорожньо-транспортну належить відповідачу та (або) використовувався відповідно до укладеного договору позивачем (а.с.166-168).

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, - судом продовжено розгляд справи за відсутності відповідачів.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

Згідно запису трудової книжки та на підставі наказу №35 ОСОБА_1 28.04.1995 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (а.с.44). 29.05.2015, відповідно до наказу №271 о/с, згідно з положенням "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом" звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил прапорщика міліції ОСОБА_1 з посади старшини обслуговуючого персоналу і охорони Снятинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за пунктом 63-б (через хворобу), про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці (а.с.39).

25.02.2006 позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження.

Вироком Снятинського районного суду від 25.04.2007 встановлено, що ОСОБА_3, 25.02.2006 о 6 год. 30 хв., керуючи власним автомобілем Деу-Нексія, д.н. НОМЕР_5, в с. Вовчківці, Снятинського району, рухаючись із швидкістю 80 км/год., в порушення вимог підпунктів 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 14.2, 14.6 Правил дорожнього руху України (чинними на момент вчинення злочину), в умовах недостатньої видимості не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, здійснюючи маневр обгону при обмеженій оглядності в забороненому для цього місці, пересікши суцільну лінію дорожньої відмітки для розподілу зустрічних потоків транспорту, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2108, д.н. НОМЕР_4 під керуванням старшого лейтенанта міліції заступника командира 2-го взводу Коломийського МРВ ДАІ по обслуговуванню доріг державного значення - ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ВАЗ-2108, старший лейтенант міліції інспектор дорожньо-патрульної служби Коломийського МРВ ДАІ Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області по обслуговуванню доріг державного значення - ОСОБА_1, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя на момент вчинення (а.с.33).

Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди позивач згідно графіка несення служби їхав на роботу в м. Коломия для отримання інструктажу та заступлення в наряд у першу зміну.

Згідно висновку від 25.12.2006, за результатами службової перевірки по факту вказаного дорожньо-транспортної пригоди начальника Коломийського ВДАІ Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області Якуб'яка В.М. дорожньо-транспортна пригода з позивачем сталася при слідуванні його до місця несення служби, фактично в робочий час (а.с.40-41).

Відповідно до висновків комісії, призначеної розпорядженням управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області №30 від 07.05.2007, зафіксованих у акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 18.05.2007, нещасний випадок з позивачем підчас дорожньо-транспортної пригоди є таким, що стався у період проходження служби, при обставинах пов'язаних із виконанням службових обов'язків (акт форми Н-5*) (а.с.34-36).

23.05.2007 заступником начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 затверджено акт №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1*, згідно висновку якого вбачається, що нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків (а.с.30-32).

Згідно з Додатком №12 до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85, 25.05.2015 військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області за розпорядженням УКЗ управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області здійснено медичний огляд ОСОБА_1, відповідно до висновку якого підтверджено причинний зв'язок захворювання, а саме, що захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та отримана травма, пов'язана із виконанням службових обов'язків. Також, комісією зроблено висновок про непридатність ОСОБА_1 до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.с.37-38).

Згідно довідки серія АВ №0455841 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 912 ОСОБА_1 встановлено III (третю) групу інвалідності з 18.06.2015 по причині травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків (а.с.21).

Також, 15.07.2015 на підставі огляду проведеного військово-лікарською комісією УМВС України в Івано-Франківській області видано виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0455841, якою підтверджено, що отримана травма пов'язана з виконанням службових обов'язків (а.с.20).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач після звільнення та одержання висновку військово-лікарської комісії та акту огляду медико-соціальної експертної комісії звернувся для призначення та виплати одноразової грошової допомоги до управління МВС України в Івано-Франківській області у спосіб, передбачений Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

При цьому, в матеріалах справи міститься висновок про призначення грошової допомоги відповідачу у розмірі 182700,00 грн. підписаний головою ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області та членом цієї ліквідаційної комісії (а.с.15). Вказаний висновок містить відмітку начальника відділу МВС України Немченко Н.В. «не погоджено» та підпис т.в.о. директора ДФОП МВС України О.В. Печерської - «відмовлено». Таким чином, 01.12.2015 Міністерством внутрішніх справ України відмовлено позивачу у призначенні йому одноразової допомоги, передбаченої підпунктом 3.2 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Також при розгляді справи встановлено, що 04.11.2015 комісією, призначеною наказом УДАІ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області від 02.11.2015 №205 зроблено висновки, зафіксовані у акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 04.11.2016, згідно з якими вирішено відповідно до пункту 3.29 наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України" акти, видані ОСОБА_1 за формами Н-5* та Н-1 від 23.05.2007 скасувати (а.с.22-25).

09.11.2015 начальником УДАІ управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області полковником міліції В.В. Василиком затверджено Акт про нещасний випадок невиробничого характеру №4 форми НТ*, в якому викладені висновки комісії про те, що даний нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків (а.с.26-28).

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до статті 21 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 46 Конституції України, встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, частиною 1 статті 21 Закону України "Про міліцію" (чинний на момент виникнення правовідносин) працівники міліції перебувають під захистом держави, що здійснюється в порядку і випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 2 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

У відповідності до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 9 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Так, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги (пункт 14 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850).

Однак, відповідачем у висновку від 01.12.2015 не зазначено та не повідомлено позивача про мотиви відмови у призначенні грошової допомоги, передбачені пунктом 14 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850, що є порушенням вимог пункту 9 цієї норми (а.с.15). Також, відповідачами не доведено подання позивачем завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України №1346 від 27.12.2002, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, є безпідставним посилання відповідача у письмових запереченнях на факт недоведення позивачем протиправності дій Міністерства внутрішніх справ України, оскільки вказаною статтею обов'язок доказування правомірності своїх дій та рішень покладений на відповідача як суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачами не спростовано висновків комісії, зафіксованих у акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 18.05.2007 та акті №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1* від 23.05.2007 (а.с.30-32, 34-36), згідно з якими нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

При цьому відповідачами необґрунтовано висновки, викладені у акті форми Н-5 та акті №4 форми НТ від 04.11.2015 (а.с.22-25, 26-28), згідно з якими даний нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Також суду не надано пояснень підстав проведення повторного розслідування нещасного випадку за спливом дев'яти років від події нещасного випадку.

Слід зазначити, що відповідач - Міністерство внутрішніх справ України у своїх письмових запереченнях зазначило, що доказів того, що транспортний засіб належить підрозділу або того, що транспортний засіб використовувався відповідно до укладеного договору позивачем не наведено.

Використання транспортного засобу для службових цілей на підставі договору чи спеціального дозволу уповноваженої особи не ставився під сумнів у відповідності актів розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 18.05.2007 та №16 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1* від 23.05.2007, а встановлення та доведення протилежного за спливом дев'яти років на думку суду є неможливим.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Судовим рішенням Європейського суду з прав людини від 26.03.2013 у справі Рисовський проти України Європейський суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, безпідставне скасування попередніх актів з прийняттям інших необґрунтованих висновків є перешкодою позивачу у реалізації його права на отримання належної йому допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову у частині визнання протиправною відмови Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2015 щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, визнання протиправними та скасування акту УМВС України в Івано-Франківській області від 04.11.2015 форми Н-5 та акту №4 від 04.11.2015 форми НТ щодо ОСОБА_1, зобов'язання УМВС України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі інвалідності у відповідності до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Щодо зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України призначити одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому пунктом 3 Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10 Порядку та умов №850, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області у даному випадку здійснює виплати одноразової грошової допомоги лише після отримання прийнятого Міністерством внутрішніх справ України рішення про її призначення.

Крім того, суд зауважує, що на момент розгляду справи відсутні підстави вважати, що відповідач управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області буде відмовлятися від здійснення дій по виплаті позивачу одноразової грошової допомоги на підставі підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов №850, у разі отримання відповідного рішення Міністерства внутрішніх справ України про призначення одноразової грошової допомоги у зазначеному розмірі. Таким чином, позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України від 01.12.2015 щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі інвалідності.

Визнати протиправними та скасувати акт УМВС України в Івано-Франківській області від 04.11.2015 розслідування нещасного випадку, що стався 25.12.2006, форми Н-5 та акт №4 від 04.11.2015 форми НТ щодо ОСОБА_1

Зобов'язати УМВС України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_3) одноразову грошову допомогу у разі інвалідності у відповідності до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Григорук О.Б.

Судді: Матуляк Я.П.

Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 08.08.2016.