Справа № 817/583/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Київ К/800/45439/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, - представника позивача ОСОБА_4, на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання незаконною відмови щодо перереєстрації на його ім'я без сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення, автомобіля марки ТОYОТА Саrіnа, з об'ємом двигуна 1762 см3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 1995 року випуску, який належав ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, зобов'язання відповідача здійснити перереєстрацію вказаного автомобіля.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року позов задоволено. Визнано незаконною відмову Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області щодо перереєстрації автомобіля марки ТОYОТА Саrіnа, з об'ємом двигуна 1762 см3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 1995 року випуску. Зобов'язано відповідача перереєструвати без сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення, автомобіль марки ТОYОТА Саrіnа, з об'ємом двигуна 1762 см3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 1995 року випуску з ОСОБА_6, 1931 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на ОСОБА_4, 1968 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2013 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2013 року та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що згідно з наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації від 21 квітня 2003 року № 43 ОСОБА_6, 1931 року народження, був забезпечений автомобілем марки ТОYОТА, моделі Саrіnа, з об'ємом двигуна 1762 см3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 1995 року випуску, визнаним гуманітарною допомогою 4 квітня 2003 року Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України. 28 листопада 2003 року вказаний автомобіль зареєстрований за громадянином ОСОБА_6, йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РВС НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті ОСОБА_7 як член сім'ї інваліда (дружина) звернулася до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на зняття з обліку вказаного автомобіля, однак отримала відмову, мотивовану тим, що строк його експлуатації інвалідом є меншим десяти років.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2012 року, визнано протиправною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації у наданні дозволу на зняття з обліку вказаного транспортного засобу та зобов'язано його надати дозвіл та усі необхідні документи на ім'я ОСОБА_7 для зняття з обліку та реєстрації автомобіля.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року замінено стягувача ОСОБА_7 її правонаступником ОСОБА_4

14 листопада 2012 року Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації надало дозвіл ОСОБА_4, - сину померлого інваліда, на зняття з обліку для реєстрації та на відчуження автомобіля марки ТОYОТА, моделі Саrіnа, з об'ємом двигуна 1762 см3, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 1995 року випуску.

16 січня 2013 року позивач звернувся до Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області з проханням перереєструвати автомобіль, надавши відповідний дозвіл органу соціального захисту населення.

Листом від 31 січня 2013 року № 35/8-561 відповідач повідомив ОСОБА_4 про відмову у здійсненні перереєстрації вказаного транспортного засобу без наявної сплати усіх передбачених законодавством платежів.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_4 правомірні та підлягають задоволенню, оскільки у відповідача відсутні підстави для відмови у здійсненні перереєстрації без сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення обумовленого автомобіля, до того ж Головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації наданий відповідний дозвіл на вчинення таких дій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що дії відповідача вчинені в межах та у спосіб, передбачені законодавством, що регулює його діяльність, та є правомірними, посилаючись при цьому на статтю 189 Митного кодексу України, Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджені наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, та пункт 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із рішенням суду апеляційної інстанції про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, однак з інших підстав, ніж які зазначені апеляційним судом у рішенні.

Відповідно до абзацу 7 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 999), після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда.

Виходячи зі змісту зазначеного Порядку, автомобіль, яким інвалід був забезпечений, і яким він користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї лише на підставі рішення Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України та за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення.

15 грудня 2009 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення інвалідів автомобілями» № 1760-VI (далі - Закон № 1760-VI), яким Закон України «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року № 1192-ХІV (далі - Закон № 1192-ХІV) доповнено статтею 111, у відповідності до вимог якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Даними змінами до Закону № 1192-ХІV законодавець узгодив норми Порядку № 999 та відобразив їх на законодавчому рівні.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звернувся із заявою про перереєстрацію автомобіля 16 січня 2013 року, то на нього розповсюджувалася дія положень Закону № 1760-VI.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження факту сплати податків і зборів в необхідному розмірі ОСОБА_4 не надано.

Посилання позивача, як на підставу для задоволення позову, на те, що Головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації надано дозвіл на перереєстрацію вказаного автомобіля, є безпідставними, оскільки на спірні правовідносини даний факт не впливає.

Такі обставини суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, при цьому прийняв правильне рішення про скасування рішення суду першої інстанції та відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, оскільки виходячи з викладених вище обставин підстави для задоволення позову відсутні, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що рішення апеляційного суду у цій справі слід залишити без змін.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника позивача ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.