Справа № 808/2331/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2331/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

02 серпня 2016 року

Справа № 808/2331/16

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Атлант» про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується – суд) надійшов адміністративний позов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі іменується – позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Атлант» (далі іменується – відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача до Державного бюджету України штраф у сумі 1 700,00 гривень.

За приписами пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується – КАС України), суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (у редакції, чинній з 01.09.2015, далі – Закон № 3674-VІ) передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За приписами частини першої статті 4 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VІ, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову майнового характеру суб’єктом владних повноважень, юридичною особою – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Оскільки 1,5 відсотка ціни позову складають 25,50 (1 700,00 : 100 х 1,5) гривень, що є меншим ніж 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2016, ставка судового збору, встановлена за подання до адміністративного суду суб’єктом владних повноважень цього позову майнового характеру, в 2016 році складає 1378 гривень.

Всупереч вимогам частини третьої статті 106 КАС України позивач не додав до позову документу про сплату судового збору в зазначеному розмірі. Між тим, додав клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Дослідивши зміст вказаного клопотання, суддя вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи рішення про звільнення від оплати судових витрат або відстрочення їх сплати, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічна норма міститься в статті 8 Закону № 3674-VІ, згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв’язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VІ та статті 88 КАС України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім’ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім’ї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів, тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Крім того, статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Вносячи зміни до Закону № 3674-VІ та виключаючи державні органи зі списку осіб, які звільняються від сплати судового збору, законодавець висловив певну волю, яка полягає у тому, що вказані органи повинні сплачувати судовий збір без будь-яких виключень. При цьому відстрочення сплати або звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов’язком суду.

В даному випадку, держава взяла на себе зобов’язання забезпечити фінансування державних органів, яких позбавили пільг щодо сплати судового збору. Обмежене фінансування бюджетної установи, відсутність відокремленого виду видатків у відповідному кошторисі або відсутність асигнувань не є підставою для відстрочення такої установи від сплати судового збору, оскільки свідчать не про скрутний фінансовий стан сторони по справі, а про відсутність належної взаємодії між державними органами під час бюджетного процесу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) встановлено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов’язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказана норма узгоджується з частиною першою статті 2 КАС України, якою визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства, вбачається, що вказані нормативно – правові акти покликані на захист прав фізичних/юридичних осіб шляхом, в тому числі, безперешкодного доступу до правосуддя у разі відсутності коштів на сплату судового збору під час звернення до суду.

Як вбачається з поданої позовної заяви, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг виступає як суб’єкт владних повноважень та звернулась до суду не з метою захисту порушених прав, а на виконання владних функцій, покладених державою, в частині регулювання у сфері ринків фінансових послуг та заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання та звільнення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від сплати судового збору з підстав, наведених позивачем.

З урахуванням викладеного, позивачем не дотримано пункту 3 частини третьої статті 106 КАС України, а саме, не надано доказів сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 106, 108, 160, 165, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Атлант» про стягнення штрафу, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з урахуванням поштового перебігу до 09 вересня 2016 року

Роз’яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Копію даної ухвали надіслати Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п’ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко