Справа № 823/5296/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року справа № 823/5296/15

09 год. 30 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Будченко А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області № 321 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на посаді помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Смілянського МВ (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС України в Черкаській області;

- зобов'язати УМВС України в Черкаській області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування, чим порушені його законні права та позбавлено можливості захистити свої інтереси.

Крім того, відповідно до положень ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, такі дисциплінарні стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу, однак в оспорюваному наказі зазначено, що підставою для звільнення позивача є Закон України "Про національну поліцію", а не дисциплінарний наказ.

Також позивач зазначив, що в період з 19.08.2015 по 16.11.2015 перебував на лікарняному, а тому наказ про звільнення від 06.11.2015 прийнятий з порушенням вимог частини 3 статті 40 КЗпП України.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування є необґрунтованим, оскільки постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/5025/15 в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення відмовлено.

Крім того, пункт 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Також відповідач посилається на наказ МВС України від 06.11.2015 № 1388 "Про організаційно-штатні питання", згідно якого визнано такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України. Згідно витягу з переліку змін у штатах в УМВС України в Черкаській області скасовані всі штати та скорочені всі посади.

10 серпня 2016 року представник відповідача подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення позивача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 112 о/с від 23.06.2009 позивач призначений на посаду помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Смілянського МВ ( з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС.

28.08.2015 управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області прийняло наказ № 1647 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УВМС України в Черкаській області" пунктом 3 якого визначено, що за порушення вимог п. 10.3 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом МВС України від 28.04.2009 № 181 (зі змінами) та п. 18.22.4, 2.12 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 № 60дск (зі змінами), що виразилося у відсутності перевірок та контролю за несенням служби нарядом ІТТ, не прийняття доповіді про поведінку затриманих і взятих під варту осіб, не забезпеченні ретельного огляду спецконтингенту, що у подальшому призвело до самогубства засудженого ОСОБА_2, помічника начальника відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Смілянського МВ ( з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС майора міліції ОСОБА_1 звільнено з орачів внутрішніх справ.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "Є" (за порушення дисципліни) Положення. Підставою для прийняття такого наказу зазначено Закон України "Про Національну поліцію".

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи протиправність наказу № 312 о/с від 06.11.2015, позивач посилається на те, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування, чим порушені його законні права та позбавлено можливості захистити свої інтереси.

З цього приводу суд зазначає, що сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до пункту 6 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися таке дисциплінарне стягнення як звільнення з посади.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, зокрема, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Згідно частини 1 статті 20 Дисциплінарного статуту особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі № 823/5025/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування пункту третього наказу № 1647 від 28.08.2015 відмовлено повністю. Вказаними судовими рішеннями підтверджено порушення позивачем службової дисципліни та відсутність порушення управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області порядку проведення службового розслідування щодо нього.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує, що 02 липня 2015 року прийнятий Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), який опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8 - 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Пункти 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

При цьому пункт 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачає, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи наказ МВС України від 06.11.2015 № 1388 "Про організаційно-штатні питання" та те, що з 07.11.2015 набрав чинності Закон № 580-VIII, суд вважає наказ УМВС України в Черкаській області № 321 о/с від 06 листопада 2015 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ правомірним та не вбачає підстав для його скасування.

Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування наказу і тому підстави для їх задоволення також відсутні.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена у повному обсязі 12.08.2016.