Справа № 804/888/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 р. Справа № 804/888/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддівТурлакової Н. В. Барановського Р.А. Борисенко О.П.
при секретаріЧудновській А.С.
представників позивача представника відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 Клименко Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації,-
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що відсотки, які сплачує позивач за користування кредитними коштами, є витратами, безпосередньо пов'язаними з господарською діяльністю позивача. Оплата процентів, нарахованих на кредитні кошти, що одержані від Банку для закупівлі сировини та матеріалів, з яких виготовляється готова продукція, є ні чим іншим як вартістю придбаних банківських послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів. Таким чином, висновки оскаржуваної податкової консультації суперечать положенням пп.177.4.4 п.177.4. ст.177 Податкового кодексу України, а тому податкова консультація має бути скасована.
Від відповідача надійшло заперечення в яких він посилається на те, що нормами Податкового кодексу України не передбачено включення фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування до складу витрат суму сплачених відсотків, які нараховані платнику податків за користування кредитними коштами, незалежно від того, що кредит отримувався для здійснення підприємницької діяльності.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представників позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_8 звернувся до Державної фіскальної служби України із листом №72 від 27.11.2015р., в якому просив надати відповідь на таке запитання: «Чи може він відносити до складу витрат відсотки за кредити, що пов'язані з його господарською діяльністю при поданні річної декларації про майновий стан та доходи».
Також, у вказаному Листі позивачем зазначено, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ. Розрахунки з постачальниками за сировину та матеріали здійснює шляхом перерахування грошових коштів зі своїх поточних рахунків в день їх придбання у постачальників, а також перераховує попередню оплату. Готову продукцію відвантажує покупцям в мережі магазинів на умовах відстрочення платежу на протязі 30-40 календарних днів. У зв'язку з цим не вистачає обігових коштів для здійснення підприємницької діяльності. Тому він вимушений постійно залучати кредитні кошти, укладаючи договори з банківськими установами. Такі договори укладаються між. банком та мною, як фізичною особою-підприємцем.
Відповідно до пунктів 52.1, 52.2 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Стаття 177 Податкового кодексу України визначає порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно п.п.177.1-177.3 ст.177 Податкового кодексу України (станом на момент виникнення спірних правовідносин), доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
При цьому, п. 1.37 ст. 1 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні передбачено, що розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані з переказом коштів з рахунку (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_8 звернувся до Державної фіскальної служби України із листом №72 від 27.11.2015р., щодо віднесення до витрат господарської діяльності фізичної особи-підприємця відсотки банку за користування кредитними коштами, в якому просив надати відповідь на таке запитання: «Чи може він відносити до складу витрат відсотки за кредити, що пов'язані з його господарською діяльністю при поданні річної декларації про майновий стан та доходи».
Аналізуючи норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що суми коштів, сплачені платником податку на користь банку за надані послуги з розрахунково-касового обслуговування, пов'язані з веденням господарської діяльності (відкриття, закриття, переоформлення рахунків, відкритих безпосередньо на фізичну особу-підприємця, надання виписок з рахунків тощо), включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування.
Разом з тим, суд зазначає, що для фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування не передбачено включення до складу витрат суму сплачених відсотків, які нараховані платнику податків за користування кредитними коштами, незалежно від того, що кредит отримувався для здійснення підприємницької діяльності.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, висновок відповідача, викладений у податковій консультації, що оскаржено, про те, що фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат суми погашення кредиту та суми сплачених відсотків, які нараховані платнику податків за користування даним кредитом, незалежно від того, що кредит отримувався на здійснення підприємницької діяльності, відповідає вимогам діючих на момент надання податкової консультації нормам Податкового кодексу України.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Судді Н.В. Турлакова Р.А. Барановський П.О. Борисенко