Справа № 804/16182/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддів Турлакової Н. В. Турової О.М. Царікової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України про стягнення сум заборгованості, -
ОСОБА_4 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України в якому просить:
- зобов'язати МВС України, ГУМВС України в Дніпропетровській області призначити нарахувати та сплатити на користь позивача, починаючи з 06.11.2015р. протягом наступних двох календарних місяців щомісячну грошову допомогу в сумі 4777,50грн. за один місяць;
- зобов'язати МВС України, ГУМВС України в Дніпропетровській області призначити нарахувати та сплатити на користь позивача, починаючи з 06.11.2015р. протягом наступних дванадцяти календарних місяців щомісячну грошову допомогу в сумі 125грн. за один місяць;
- стягнути з МВС України, ГУМВС України в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що 06.11.2015р. її було звільнено з посади старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу в річковому порту «Дніпропетровськ» ГУМВС за п. 64 «г» «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ» через скорочення штатів. При звільненні, вона звернулася до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Дніпропетровській області, з приводу отримання вихідної допомоги при звільненні, однак, повідомили, що відповідно до діючого законодавства, ніяких виплат при звільненні для її категорії працівників не передбачено. Таким чином, відповідачем при її звільненні з ОВС було істотно порушені вимоги чинного законодавства, які передбачають гарантії для працівників ОВС при їх звільненні через скорочення штатів, а саме 06.11.2015 р., при звільненні їй було вручено наказ про звільнення, трудову книжку і не було сплачено жодних сум вихідної допомоги.
Від відповідача-1 та відповідача-2 надійшли письмові заперечення в яких вони посилаються на те, що враховуючи, що відсутній порядок (механізм) розрахунку розміру грошового забезпечення з якого повинна розраховуватись одноразова грошова допомога при звільненні для працівників міліції, що перебували у відпустці без збереження грошового забезпечення та були звільненні через скорочення штатів, у зв'язку з повною ліквідацією державного органу влади (міліції), а тому вважаємо, що дії ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у виплаті зазначеної допомоги є правомірними. Також, позивач не надала доказів, що вона не зареєстрована в державній службі зайнятості та не отримує допомогу по безробіттю, а тому на відсутні правові підстави виплати щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за спеціальним званням. Також, враховуючи, що ОСОБА_4 перебувала у відпустці по догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення, не була звільнена з посади у зв'язку зі скороченням штатної посади, а була звільнена зі служби в органах внутрішніх справ згідно наказу ГУМВС України від 06.11.2015 № 485 о/с, та з моменту звільнення не має правового статусу особи начальницького складу органів внутрішніх справ, у зв'язку з чим відсутні підстави для виплат грошового забезпечення за 2 місяці. Крім того, відповідач зазначає, що положення ст.ст. 116-117 КЗпП України не поширюються на осіб рядового та офіцерського складу ОВС, оскільки для даних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні нормативні акти, зокрема Закон України «Про міліцію»,Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою КМУ №114 від 29.07.1991 року та інші прийняті на їх виконання підзаконні нормативні акти, яким не передбачено можливості стягнення компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні працівників ОВС.
Позивач, його представник та представник відповідача-2 проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечували.
Представник відповідача-2 у письмових запереченнях просив розглядати справу без його участі.
Ухвалою суду від 15.06.2015р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
ОСОБА_4 з 15.08.2002р. по 06.11.2015р. проходила службу в органах внутрішніх справ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 від 23.09.2011р. на ім'я ОСОБА_4
Наказом Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області № 416 о/с від 29.09.2015 року, відповідно до п.3 ст.25 Закону України «Про відпустки», надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти років, майору міліції ОСОБА_4 старшому слідчому слідчого відділення лінійного відділу в річковому порту «Дніпропетровськ» ГУМВС, з 1 жовтня 2015 року по 1 січня 2016 року.
Наказом Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року, ОСОБА_4 старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу в річковому порту «Дніпропетровськ» ГУМВС звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ» через скорочення штатів з 06.11.2015р. Вислуга років на день звільнення складає 13 років 02 місяці 21 день.
03 грудня 2015р. ОСОБА_4 звернулася до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила виплатити їй вихідну допомогу у зв'язку зі звільненням за п.64 «г» (через скорочення штатів), як на підставу послалась на Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС, затвердженої Наказом МВС №499 від 31.12.2007р.
За результатами розгляду вказаної заяви, Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області листом №9/Т-5 від 15.12.15р. надало позивачу відповідь, в якій повідомлено, що згідно ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у разі звільнення зі служби, у зв'язку із скороченням штатів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Відповідно до Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 особам рядового і начальницького складу надається відпустка по догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення. Таким чином, підстав для нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби немає.
Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон N 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Поряд з цим ст. 9-1 цього ж Закону передбачено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби, зокрема, у зв'язку із скороченням штатів має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав. Тому ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги.
Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже підставою для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги є настання двох обставин: звільнення із служби у зв'язку із скороченням штатів та наявності вислуги 10 років і більше.
Перебування таких осіб у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не може нівелювати їх право на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності 10 років вислуги.
Пунктом 14 Порядку передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).
Військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.
Із наведених норм випливає, що обов'язок з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби законодавець покладає як, в даному випадку на МВС України так і на інші утворені відповідно до законів України правоохоронні органи, так і на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади чи ні.
У разі коли військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, обов'язок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби покладається законодавцем на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали.
Що стосується посилання представника відповідача, що на момент звільнення позивача, остання перебувала в соціальній відпустці по догляду за дитиною і не отримувала грошового забезпечення, що в свою чергу унеможливлює виплату їй одноразової грошової допомоги, суд зазначає.
Так, Листом №9/Т-5 від 15.12.15р. Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу було відмовлено.
Відповідно до вимог "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, встановлено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках зокрема і виплати вихідної допомоги.
Абзацом 3-4 ч. 2 Порядку № 100 визначено періоди, за яким обчислюється середня заробітна плата, а саме у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
Однак п. 7 Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Підсумовуючи викладене суд наголошує, що в даному випадку позивачу необхідно розраховувати 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у відповідності до посадового (місячного) окладу, що передував події (звільненню), з якою пов'язана відповідна виплата.
Відповідно до наказу від 06.11.2015 року № 485 о/с ОСОБА_4 звільнено за скороченням штатів, а вислуга років на день звільнення складає 13 років 03 місяці 21 день.
Аналізуючи вищевикладені норми діючого законодавства України та враховуючи, що на час звільнення вислуга років позивача складає 13 років 03 місяці 21 дні, а на час вирішення справи, одноразова грошова допомога при звільненні не була виплачена, суд доходить висновку, що Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області зобов'язано сплатити позивачці одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як це встановлено чинним законодавством, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом зобов'язання Головного Управління МВС України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу у відповідності до повних 13 років служби та виходячи з 50% посадового окладу, що передував моменту звільнення.
При цьому, посилання відповідача на положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ суд вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки вони не регулюють порядок виплати одноразової грошової допомоги, а стосуються виключно виплати грошового забезпечення під час перебування у відпустці по догляду за дитиною.
Щодо позову в частині виплати позивачу грошового забезпечення протягом двох місяців відповідно до п. 3.4.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3.4.8 згадуваної Інструкції особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).
Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спеціальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розмір якої визначається за рішенням керівника та оголошується наказом.
Після закінчення двох місяців грошове забезпечення виплачується тільки за рішенням Міністра внутрішніх справ України.
Після закінчення перших двох місяців (та в разі неприйняття відповідних рішень щодо продовження виплати грошового забезпечення) особам рядового і начальницького складу виплачуються тільки оклади за спеціальними званнями.
Під час визначення права на грошове забезпечення у строки, передбачені цією Інструкцією, не зараховуються періоди перебування особи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я.
За бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.
Проте згадуваний пункт Інструкції регулює питання виплати грошового забезпечення в разі скорочення штатної посади та перебуванням у розпорядженні (без звільнення з органів внутрішніх справ).
В даному випадку позивач звільнена з органів внутрішніх справи, отже п. 3.4.8 Інструкції на позивач не поширюється, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову у вказаній частині.
Щодо позовних вимог про зобов'язання МВС та ГУМВС нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі окладу за спеціальним званням, вони також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", умови призначення та нарахування виплати щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за спеціальним званням визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 11 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 зазначено, що щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право отримання надбавки за спеціальне звання та були звільнені зі служби у зв'язку зі скороченням штатів, без права на пенсію.
Також п. 11 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 передбачено, що особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за спеціальним званням, зокрема, були зареєстровані у встановленому порядку у державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що наступає за місяцем реєстрації.
Листом ГУ МВС в Дніпропетровській області від 06.08.2015 № 2/1-3977 Бабушкінський районний центр зайнятості був сповіщений про масове вивільнення працівників, в т.ч. про вивільнення працівників лінійного відділу у річковому порту «Дніпропетровськ» ГУМВС, через три місяці після опублікування Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно Довідки Ленінського районного центру зайнятості м.Дніпропетровська №547 від 11.04.2016р., ОСОБА_4 перебуває на обліку як безробітна в Ленінському РЦЗ з 27.01.2016р.
Щодо посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України, як на підставу стягнення середнього заробітку за час затримки належних на її думку виплат, суд зазначає наступне.
Під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Правовий та соціальний статус, умови проходження служби працівників міліції, розміри і порядок виплати їм грошового та пенсійного забезпечення регулюється Законом України "Про міліцію", Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою КМ України № 114 від 29.07.1991 року та іншими прийнятими на їх виконання підзаконним нормативними актами, яким не передбачено можливості стягнення компенсації за затримку виплати розрахунку при звільнення працівників ОВС.
Верховний Суд України, аналізуючи положення статей 3 Кодексу законів про працю України та 18 Закону України «Про міліцію», вказав, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанова від 17.02.2015р. у справі №21-8а15).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з МВС України, ГУМВС України в Дніпропетровській області на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства внутрішніх справ України про стягнення сум заборгованості, - задовольнити частково.
Зобов'язати Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_4 у відповідності до повних 13 років служби та виходячи з 50% посадового окладу, що передував моменту звільнення.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Судді Н.В. Турлакова О.М. Турова О.В. Царікова