Справа № 22-а/0690/1427/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1427/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Овруцького районного суду від 4 червня 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь недоплачені за період з 1 вересня 1996 року по 31 грудня 2008 року включно кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначала, що є потерпілою З категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює у м. Овручі, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 4 червня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації на користь позивачки стягнуто 11052,60 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 травня по 30 листопада 2008 року та 1471 грн.30 коп. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 травня по 30 листопада 2008 року включно. Дії відповідача визнані неправомірними. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положенням чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються.На думку апелянта, судом не звернуто уваги на те, що спірні виплати позивачка одержує за місцем роботи. Апелянт також не вважає себе належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працювала у ТОВ „ПСТ-Україна, зареєстрованому у ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка працювала у м.Овручі, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.5,9,10).

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати.

Всупереч вимог закону зазначена допомога виплачувалась позивачці в розмірі 2,10 грн. (а.с.5).

Відповідно до ч.І ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Проте в порушення вимог закону позивачка отримувала зазначену доплату у розмірі 13,2 грн. (а.с.5).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, та правильно вирішив спір..

Оскільки товариство, в якому працювала позивачка, знаходиться на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме з останнього слід стягнути заборгованість по невиплачених позивачеві коштах.

Невиконання підприємством-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивачки, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими п.п.1,4 ч.2 ст.162 КАС.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржуване судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195-198,200,205,206,212 КАС України, суд, ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області відхилити.

Постанову Овруцького районного суду від 4 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: