Справа № 806/1302/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Житомир справа № 806/1302/16

категорія 3.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції внести зміни до актового запису про одруження ОСОБА_2 № 8 від 18.09.1969, зроблений Вербівською сільською радою депутатів трудящих Березівка сіль бюро ЗАГС в частині зміни її національності з "українка" на "полька".

Вимоги обґрунтовані тим, що її батько був за національністю поляком, а тому і вона є полькою за національністю. Однак при складанні актового запису про її одруження (№ 8 від 18.09.1969, зроблений Вербівською сільською радою депутатів трудящих Березівка сіль бюро ЗАГС) в графі національність помилково вказано національність нареченої "українка".

Висновком від 10.03.2016 їй відмовлено в внесені відповідних змін до актових записів щодо виправлення її національності. ОСОБА_1 указує, що прагне відновити та зберегти своє етнічне польське походження, а саме відповідно до положень Закону України "Про національні меншини в Україні", внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності. Так як завжди вважала себе полькою, виховувалась в польських традиціях, родина святкувала польські свята, сповідувала римо-каталицьку віру.

У зв'язку з неправильним зазначенням позивачем у позові назви відповідача, судом здійснено заміну наймення відповідача на Коростенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Позивач прибула до суду, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позовній заяві. Надала заяву з проханням розглядати справу в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача з'явилася до суду, подала заперечення на позов, у яких щодо вирішення питання зміни національності заявниці у судовому порядку не заперечувала. Також подала заяву з проханням розглядати справу в письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав.

Установлено, що у 2016 році ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції подано заяву про внесення до актового запису про одруження ОСОБА_2 № 8 від 18.09.1969, зроблений Вербівською сільською радою депутатів трудящих Березівка сіль бюро ЗАГС, в частині зміни її національності ОСОБА_2, з "українка" на "полька", у зв'язку з необхідністю відновити своє етнічне польське походження відповідно до положень Закону України "Про національні меншими в Україні".

До заяви позивачем додані документи, які підтверджують потребу внесення змін до актового запису.

За результатами розгляду заяви позивача про внесення змін до актового запису про шлюб № 8 від 19 вересня 1969 року по виконавчому комітету Вербівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області в частині виправлення в графі національність нареченої з "українка" на "полька", Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану від 10 березня 2016 року.

Вказаним висновком відповідач відмовив у виправленні в актовому записі про шлюб заявника № 8 від 19 вересня 1969 року по виконавчому комітету Вербівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2, національність нареченої з "українка" на "польку" через відсутність помилки в актовому записі.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI. Цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану (ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону).

Згідно зі ч. 1 ст. 12 Закону, внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

У частині 1 статті 22 Закону визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 наведеної статті Закону та п. 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, особи, щодо якої складено актовий запис.

Пунктом 2.6 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 (далі - Правила), передбачено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (абз. 1 п. 2.7 Правил).

Згідно зі п. 2.11 Правил, факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку (п. 2.12 Правил).

У відповідності до пп. 2.15.9 п. 2.15 Правил, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Матеріали справи свідчать на користь висновку, що відповідачем виявлено розбіжності (а не допущені помилки) у поданих позивачем документах і зібраних відділом, а саме належності її батьків до різних національностей ("українка" та "поляк"), а тому підстави для внесення змін відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 у відповідача були відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач відмовляючи ОСОБА_1 у внесені змін до актового запису про шлюб № 8 від 19.09.1969 діяв в межах своїх повноважень та згідно чинного законодавства.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов'язання відповідача внести зміни у актовий запис про шлюб (одруження), суд зважає на наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження, виданого 19 вересня 1969 року серії ІІ-АГ № 066964, Вербівською сільською Радою депутатів трудящих Березівська сільбюро ЗАГС 18 вересня 1969 року в книзі записів актів громадянського стану зроблено запис № 8 про одруження громадянина ОСОБА_3 (національність - українець) і громадянки ОСОБА_2 (національність - українка), які після реєстрації одруження мають спільне прізвище - ОСОБА_3.

Між тим, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 і витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 13.01.2015 підтверджено, що національність батька - ОСОБА_5 була вказана "поляк", а матері - ОСОБА_6 - "українка".

Національності ОСОБА_5 "поляк" також була вказана у паспорті цієї особи серії НОМЕР_2, виданого 05.09.1980. Копія якого долучена до матеріалів справи.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать на користь висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази, які свідчать про те, що її батько - ОСОБА_5, за національністю був "поляком".

У позовній заяві позивач наголошувала, що дотримується культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків і ця культура була домінуючою в її родині, в побуті дотримувались всіх польських традицій та звичаїв.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

В силу приписів статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 09.12.1997 № 703/97-ВР) установлено, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

У статті 1 Угоди про принципи співробітництва між Україною та ОСОБА_7 по забезпеченню прав національних меншин визначено, що для досягнення цілей цієї Угоди під національними меншинами (надалі "меншини") маються на увазі відповідно:

- групи громадян України, які є поляками за національністю, та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом,

- групи громадян ОСОБА_7, які є українцями за національністю та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом.

Відповідно до ст. 3 згаданої Угоди, кожна із Сторін враховує у своїй політиці законні інтереси меншин, вживає законодавчі, адміністративні та інші необхідні заходи для зберігання, розвитку їх етнічної, мовної, культурної та релігійної самобутності, недопущення на своїй території будь-якої дискримінації осіб за ознакою їх приналежності до меншини, а також будь-яких спроб асиміляції меншин проти їх волі.

Таким чином, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, ОСОБА_1 має право вважати себе "полькою".

Підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 позбавлена можливості на підставі актового запису про одруження № 8, складеного 18.09.1969 Вербівською сільською Радою депутатів трудящих Березівська сільбюро ЗАГС, ідентифікувати себе за національністю як "полька", суд приходить до висновку, що належним способом захисту її порушеного права є зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме в графі національність нареченої виправити з "українка" на "полька".

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 551,20 грн (квитанція № 0.0.583826815.1 від 15.07.2016) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Коростенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни в актовий запис про шлюб (одруження) № 8 від 18.09.1969, зроблений Вербівською сільською радою депутатів трудящих Березівка сіль бюро ЗАГС, а саме виправити національність нареченої з "українка" на "полька".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 551,20 грн, сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко