Справа № 183/1726/13-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2016 рокусправа № 183/1726/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

прокурор: Деркач І.П., посв. № 025042

позивача : - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційними скаргами Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області та Новомосковської міської ради Дніпропетровської області

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2013 р. у справі № 183/1726/13-а

за позовом Приватного підприємства "Сириус ІІІ"

до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2013 Приватне підприємство "Сириус III" звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому просило:

- скасувати рішення Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 357 від 02.12.2011 в частині затвердження Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська та внесення змін з урахуванням даної Методики до рішення Новомосковської міської ради №238 від 05.07.2011 «Про затвердження положення про цільовий фонд «Фонд соціально-економічного розвитку міста; Порядку визначення розмірів пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська»;

- визнати Методику розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затверджену рішенням Новомосковської міської ради № 357 від 02.12.2011, нормативно-правовим актом, який не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, а саме, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині:

а) визначення загальної кошторисної вартості будівництва для розрахунку величини пайової участі;

б) визначення граничного розміру пайової участі;

в) визначення умов зменшення розміру пайової участі.

- зобов'язати Новомосковську міськраду розглянути питання щодо внесення та затвердження змін до Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Новомосковська з урахуванням:

а) вимог ч.5 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» якою передбачено, що загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта, визначається згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, та не враховує витрат на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

б) вимог ч.6 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якими визначається, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1). 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків;

в) вимог ч.5 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо зменшення розміру величини пайової участі на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об'єктів поза межами земельної ділянки, якщо їх будівництво передбачається технічними умовами інженерного забезпечення об'єкта.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення Новомосковської міської ради № 357 від 02.12.2011 в частині затвердження зазначеної Методики та внесення змін з урахуванням даної Методики, є неправомірним, оскільки Методика розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська не відповідає правовим актам вищої юридичної сили в частині врахування витрат замовника будівництва на влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд, що зменшують кошторисну вартість будівництва, розмір якої є базовою одиницею при розрахунку граничного розміру пайового внеску, та зменшують розмір пайової участі.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2013 р. у справі № 183/1726/13-а вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що Методика розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Новомосковська не відповідає вимогам ч.5 ст.30, ч.5 ст.40, ч.6 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в зв'язку з чим рішення Міськради № 357 від 02.12.2011 не відповідає вказаному Закону, тобто є неправомірним та таким, що порушує права та інтереси ПП «Сириус ІІІ».

Крім того, судом встановлено, що рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 Міськрадою не було оприлюднене у місцевих друкованих засобах масової інформації і з огляду на відсутність такого оприлюднення і на те, що позивач дізнався про існування Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська з відповіді Новомосковської міськради від 28.12.2012, позивачем не пропущений строк звернення до суду при подачі адміністративного позову 15.03.2013.

Не погодившись з постановою суду, Новомосковською міськрадою подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2013 р. у справі № 183/1726/13-а, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Скаржник, наводячи положення Методики, яка затверджена рішенням Міськради № 357 від 02.12.2011, та положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначив, що суд першої інстанції не врахував того, що вказана Методика є більш досконалою, прозорою та толерантною по відношенню до замовників будівництва.

Також скаржник зазначає, що надана ПП «Сириус III» виконавча схема реконструкції водопроводу при будівництві АЗС по вул. Сучкова м.Новомосковська підтверджує лише те, що реконструйована частка водопроводу практично вся проходить під територією АЗС, а не поза його межами, як стверджує позивач, та наданий лише суду акт приймання-здачі виконаних робіт не є підтвердженням передачі інженерних мереж до комунальної власності міста.

Скаржник вважає, що згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» такого визначення загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для розрахунку величини пайової участі, яке зазначене Підприємством в адміністративному позові, не існує, що свідчить про відповідність рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 акту вищої юридичної сили - Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач дізнався про порушення своїх прав з відповіді Новомосковської міськради від 28.12.2012 не відповідає дійсності, оскільки Міськрадою з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб опубліковано 26.10.2011 в газеті «Новомосковська Правда» повідомлення про публічне обговорення рішення про затвердження Методики, а сам проект рішення опубліковано на сайті Новомосковської міськради. Проте, в процесі публічного обговорення від ПП «Сириус III» не поступало будь-яких зауважень та пропозицій до проекту рішення, тому шестимісячний термін на оскарження рішення має відлік з дня спливу після публікації проекту рішення з моменту завершення публічного обговорення, і цей термін позивачем пропущений.

Також скаржник зазначає про порушення процесуальних норм, яке полягає у тому, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, передбачених ст.162 КАС України, задовольнивши позовні вимоги та визнавши Методику, затверджену рішенням № 357 від 02.12.2011 нормативно-правовим актом, який не відповідає правовому акту вищої юридичної сили - Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Окрім цього, скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції, встановивши, що оскаржуване рішення не набрало чинності, тобто не набрало законної сили, скасовує його та визнає таким, що суперечить акту вищої сили.

Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області (далі - прокурор) також не погодившись з постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2013 р. у справі № 183/1726/13-а та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги прокурора аналогічні за суттю доводам апеляційної скарги відповідача. Додатково прокурор зазначає, що, звертаючись до суду з позовом, ПП «Сириус III» не надало доказів того, що рішенням Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 порушено права чи інтереси Підприємства. Крім того, позивачем не надано документів, які б свідчили про те, що встановлений Договором розмір пайової участі - 438 871,67 грн. перевищує законодавчо встановлений розмір, а також не надано суду ні узгоджену органом місцевого самоврядування проектно-кошторисну документацію, яка б передбачала будівництво мереж, ні докази прийняття у комунальну власність збудованих мереж, в зв'язку з чим безпідставним є висновок суду першої інстанції, що позивач мав право на зменшення розміру пайової участі замовника на суму витрат, які були понесені на перевлаштування двох ліній міського водогону та реконструкцію ліній повітряних електромереж.

ПП "Сириус III" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що у процесі розгляду справи щодо відповідності оскаржуваного нормативно-правового акта правовому акту вищої юридичної сили відповідачем не було виконано обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення у відповідності з ч.2 ст.71 КАС України, тобто не доведено відповідність спірного рішення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Обставини справи в хронології розвитку свідчать про наступне:

05.07.2011 на сесії шостого скликання Новомосковської міськради прийнято рішення № 238 «Про затвердження Положення про цільовий фонд «Фонд соціально-економічного розвитку міста»; Порядку визначення розмірів пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська» (а. с.85-88).

02.12.2011 на сесії шостого скликання Новомосковської міськради прийнято рішення №357, яким:

- затверджено Методику розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська (додаток 1 до даного рішення);

- внесено зміни до вищезазначеного рішення Міськради № 238 від 05.07.2011 (а. с.82-84).

У п.3 даного рішення в структурному підрозділу виконкому наказано довести дане рішення до відома суб'єктів господарювання міста через засоби масової інформації.

11.12.2012 між ПП «Сириус III» (Інвестор) та Новомосковською міськрадою укладено договір пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Новомосковська № 41 (далі - Договір), предметом якого є залучення підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, а також фізичних осіб (інвесторів) до створення та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Новомосковська шляхом:

- відшкодування витрат бюджету м.Новомосковська на розширене відтворення його ресурсів;

- плати Інвестора за право реалізувати свій проект будівництва (реконструкції) на території міста (а. с.8, 9).

Згідно п.1.1 Договору величина пайової участі замовника будівництва у створенні інженерно-транспортної та пальної інфраструктури м.Новомосковська визначається відповідно до Нормативів для визначення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська та Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затверджених рішеннями Новомосковської міськради №238 від 05.06.2011 та № 357 від 02.12.2011.

Відповідно до положень п.2.2 Договору, розмір пайової участі (внеску) становить 438871,67 грн. згідно розрахунку, розробленого відділом інвестицій, приватизації та адміністративних послуг управління економіки виконкому Новомосковської міськради, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Інвестор підтверджує, що розмір пайової участі не перевищує граничних розмірів, встановлених чинним законодавством.

За твердженням позивача у ході будівництва об'єкта АЗК за адресою: Дніпропетровська обл., м.Новомосковськ, вул.Сучкова, навпроти ПМК-91, ПП «Сириус III» здійснено ряд заходів щодо поліпшення стану міських інженерних мереж м.Новомосковська, які знаходяться поза межами площі забудови, на загальну суму 2 437 683 грн. у відповідності до:

- технічних умов № 24 12 11 2076 від 15.12.2011, виданих ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» замовнику будівництва - ПП «Сириус III», згідно яких реконструйована лінія повітряних електромереж протяжністю 3100 м в підземну; загальна кошторисна вартість робіт склала 905 906 грн. (а. с.11-14);

- технічних умов № 26 від 20.08.2010, затверджених першим заступником міського голови м.Новомосковська, згідно яких ПП «Сириус III» здійснено перевлаштування двох ліній міського водогону довжиною 629 м на суму 1 531 777 грн. (а. с.15-17).

21.12.2012 ПП «Сириус III» звернулось до Міськради листом № 21012 від 21.12.2012, в якому, з посиланням на вищевказані понесені витрати на реконструкцію міських інженерних мереж у загальній сумі 2 437 683 грн., просило переглянути розмір пайової участі (внеску) Підприємства у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної структури м.Новомосковська з урахуванням витрат на реконструкцію інженерних міських мереж поза межами площі забудови згідно чинного законодавства та внести відповідні зміни в Договір № 41 від 11.12.2012 (а. с.79, 80).

При цьому у даному листі зазначено, що розрахунок внеску зроблено на підставі Методики розрахунку розміру пайової у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затвердженої Новомосковською міською радою № 357 від 02.12.2011, але цей розрахунок не враховує витрат ПП «Сириус III» на поліпшення міських інженерних мереж, передбачених технічними умовами, поза межами своєї земельної ділянки, які згідно роз'яснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, наданих в листі від 22.07.2011 № 23-11/6294/0/6-11 щодо ч.5 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» повинні зменшувати розмір пайової участі.

Листом від 28.12.2012 № 3081 виконком Новомосковської міськради надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що розрахунок розміру пайового внеску виконано на підставі Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затвердженої рішенням Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 і звернення ПП «Сириус III» щодо перегляду розміру пайової участі (внеску) з урахуванням витрат на реконструкцію інженерних мереж поза межами площі забудови та внесення змін у Договір №41 від 11.12.2012 є безпідставним (а. с.81).

З огляду на те, що витрати Підприємства на реконструкцію інженерних мереж поза межами площі забудови призвели до значного збільшення інвестиційних витрат на будівництво і тому ці витрати повинні бути враховані Міськрадою при розрахунку розміру пайової участі за Договором у відповідності до приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», але Міськрада відмовляється їх враховувати, посилаючись на Методику розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затверджену рішенням Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011, ПП «Сириус III» звернулось з даним адміністративним позовом до суду.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Новомосковської міськради та Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області підлягають задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.11, ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів бере до уваги, що предметом даного спору є питання законності/незаконності рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 в частині затвердження Методики та внесення змін до рішення Новомосковської міської ради № 238 від 05.07.2011, незаконність якого обґрунтовується позивачем невідповідністю певним положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому порушення інтересів позивача полягає, за твердження останнього, у відмові Міськради відкоригувати розмір пайової участі (внеску) Підприємства за Договором від 11.12.2012 на суму здійснених ПП «Сириус ІІІ» витрат на реконструкцію інженерних міських мереж поза межами площі забудови шляхом внесення змін до Договору, яка мотивується відповідачем розрахунком визначеного Договором розміру пайової участі (внеску) Підприємства у відповідності до вищевказаної Методики.

Враховуючи це, колегія суддів зауважує, що в межах даних спірних правовідносин не підлягають дослідженню обставини щодо понесення здійснених ПП «Сириус ІІІ» витрат на зазначену реконструкцію інженерних міських мереж (виду робіт, розміру витрат, фактичного виконання тощо). І суд першої інстанції, здійснивши дослідження цих обставин, вийшов за межі спірних відносин та своїх повноважень, визначених статтею 17 КАС України, тим більш, що сам Договір, його окремі положення та умови виконання сторонами позивачем не були оскаржені.

Так, вирішуючи питання законності/незаконності рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 в оскарженій частині колегія суддів зазначає про відсутність підстав для його скасування з огляду на наступне:

Згідно ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 № 280/97-ВР (в редакції на момент прийняття Міськрадою спірного рішення, далі - Закон № 280) визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (п.10 ч.1 ст.59 Закону № 280).

За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однією з таких обов'язкових умов договору є ціна, яка у відповідності до положень ч.1 ст.632 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (абз.2 ч.1 ст.632 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Також положеннями ч.9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (в редакції на момент укладення Договору) передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Отже, укладення договору здійснюється за волевиявленням сторін і така обов'язкова умова як ціна договору (її складових), у т. ч. коли така ціна регулюється органами місцевого самоврядування, також погоджується домовленістю сторін.

З наведених вище обставин справи вбачається, що, виявляючи волевиявлення при укладанні Договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Новомосковська № 41 від 11.12.2012, ПП «Сириус III» погодився на те, що величина пайової участі замовника будівництва у створенні інженерно-транспортної та пальної інфраструктури м.Новомосковська визначається, зокрема, відповідно до «…Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затверджених рішеннями Новомосковської міськради № 238 від 05.06.2011 та № 357 від 02.12.2011» (п.2.1 Договору).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивачем істотні умови Договору від 11.12.2012 у порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржені, тому вимоги про скасування рішення Міськради, яким затверджено Методику, лише з тих підстав, що при фактичному проведенні робіт виникла необхідність додаткових витрат, та без наведення обґрунтування прийняття вказаного рішення поза межами повноважень і не у незаконний спосіб, не може слугувати підставою для скасування даного рішення.

При цьому колегія суддів додатково звертає увагу, що у п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.96 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначається, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.1 ст.73 Закону України № 280 акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у містах (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Разом з тим, згідно ч.5 ст.59 Закону № 280 рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

У п.4 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 зазначено, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України, в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (п.5 зазначеного рішення Конституційного Суду України).

Водночас у ч.12 ст.59 Закону № 280 встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

У ч.5 ст.12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 № 1160-IV (в редакції на момент прийняття Міськрадою спірного рішення) регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання.

Виходячи з наведеного, враховуючи локальність рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011, широке коло осіб, на яке розповсюджується його дія, та неодноразовість його застосування, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що спірне рішення є регуляторним актом нормативно-правового характеру. Відповідно до матеріалів справи, проект указаного рішення оприлюднений 26 жовтня 2011 року в газеті « Новомосковська правда». Крім того проект рішення розміщувався на сайті Новомосковської міськради.

Долученими до справи додатковими матеріалами, наданими на запит суду прокуратурою, надано суду апеляційної інстанції фотокопію сторінки 3 газети «Новомосковська Правда» за 25.05.2013, з якої вбачається опублікування тексту самого рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011.

В той же час, судова колегія при розгляді даної справи враховує, що між позивачем та Новомосковською міськрадою договір № 41 укладено 11.12.12 р. відповідно до змісту якого визначалась величина розміру пайової участі , розрахована відповідно до Методики розрахунку пайової участі , затвердженої рішенням новомосковської міськради № 238 та № 357 в 2011 році. Договір позивачем не оскаржувався та не скасовувався.

З урахуванням встановлених в даній справі обставин, судова колегія вважає, що рішення Новомосковської міскради № 357 від 2 грудня 2011 року прийнято в межах повноважень , а дії відповідача узгоджуються з вимогами ст. 19 Конституції України.

Таким чином, заявлена ПП «Сириус ІІІ» позовна вимога про скасування рішення Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011 в оскарженій частині затвердження Методики та внесення змін до рішення Новомосковської міської ради № 238 від 05.07.2011 не підлягає задоволенню.

В зв'язку з цим не підлягає дослідженню і задоволенню позовна вимога Підприємства про визнання Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затвердженої рішенням Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011, нормативно-правовим актом, який не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, а саме, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в певній частині, заявлена позивачем з підстав того, Методика не враховує цілий ряд положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які значно впливають на розрахунок розміру пайового внеску, порушуючи тім самим права та інтереси замовників будівництва.

Стосовно посилань скаржників на пропущення позивачем строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України, колегія суддів зазначає наступне:

Як зазначено вище, ПП «Сириус ІІІ» звернулось з даним адміністративним позовом до суду 15.03.2013.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на момент подачі позову) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 КАС України).

Судом першої інстанції встановлено, що відсутні підстави для залишення позову без розгляду у відповідності до ч.1 ст.100 КАС України через відсутність пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки з огляду на відсутність оприлюднення у місцевих друкованих засобах масової інформації рішення Міськради № 357 від 02.12.2011, строк звернення позивача до суду повинен обчислюватись не з часу прийняття оскаржуваного рішення (02.12.2011), а з часу, коли позивач дізнався про порушення його прав, тобто - з відповіді виконкому Міськради № 3081 від 28.12.2012, в якій повідомлено про те, що розмір пайової участі був визначений у відповідності до Методики розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м.Новомосковська, затвердженої рішенням Новомосковської міськради № 357 від 02.12.2011.

Проте, вищенаведені обставини свідчать, що про здійснення розрахунку пайової участі у відповідності до Методики, затвердженої спірним рішенням Міськради, позивач знав (або повинен був знати) ще на момент укладання Договору від 11.12.2012, в умовах якого це зафіксовано.

Отже, датою, коли позивач дізнався (або мав дізнатись) про порушення його прав є 11.12.2012 - дата укладання Договору.

Разом з тим, ця обставина не впливає на висновок про відсутність підстав для залишення позову без розгляду у відповідності до ч.1 ст.100 КАС України, оскільки навіть відліку строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи з вказаної дати укладання Договору, шестимісячний строк, встановлений ст.99 КАС України, не був пропущений позивачем.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника (відповідача) на вихід суду першої інстанції за межі повноважень, наданих ст.162 КАС України, оскільки у ч.2 цієї статті наводяться перелік видів постанов, що можуть бути прийняті судом у разі задоволення адміністративного позову, і цей перелік не є вичерпним, про що свідчить абзац 10 частини 2 статті 162 КАС України, згідно якого суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тим більш з вищенаведених положень частини 10 статті 59 Закону № 280 вбачається, що саме в судовому порядку визнаються незаконними акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності законам України.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову ПП «Сириус ІІІ».

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Новомосковської міської ради та Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2013 р. у справі № 183/1726/13-а задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2013 р. у справі № 183/1726/13-а скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко