Справа № 810/2116/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року о/об 17 год. 56 хв. 810/2116/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., за участю секретаря судового засідання Тятькова І.А.,

За участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Богів Т.М.,

розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1) до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державно фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач або Тетіївська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 05.01.2016 року за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 26370,00 грн. та податкове повідомлення - рішення форми «С» від 05.01.2016 року за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 341,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення податкового органу прийняті на підставі висновків акту перевірки, які не відповідають дійсності, оскільки всі грошові кошти в період 29.08.2015 по 08.12.2015 були вчасно оприбутковані, щоденні звіти відображені позивачем в книзі обліку розрахункових операцій. Позивач вважає, що порушення порядку заповнення книги ОРО не є обґрунтованою підставою для твердження податкового органу про незабезпечення обліку готівки. Зазначає також, що розрахункова квитанція про факт продажу пива та кави була не оформлена у зв'язку із закінченням розрахункової книжки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №810/2116/16 та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, пояснивши, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову (а.с. 39-42).

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 26 липня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця 21.07.2005, що підтверджується свідоцтвом по державну реєстрацію, виданим Ставищенською районною державною адміністрацією Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.28). Свідоцтво платника єдиного податку - Серія НОМЕР_3 від 29.05.2012 (а.с. 29).

Судом встановлено, що працівниками ГУ ДФС у Київській області 14.12.2015 проведена фактична перевірка суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, про що складено Акт фактичної перевірки №3015/1000/22/НОМЕР_1 від 14.12.2015 (а.с. 8-9).

В ході перевірки встановлено порушення Позивачем вимог п.1, п.2, п.5 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.08.1995 №265/95-ВР ( далі - Закон №265/95-ВР) та пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 15.12.2004 №637 (надалі - Положення №637), яке полягало у незабезпечені застосування розрахункової книжки та/або реєстратора розрахункових операцій при продажі пива «Домс» Львівський 0,5 л., 4,6 % алкоголю по ціні 12,0 грн. та 2 кави по ціні 10,0 грн. (бармен-касир видала товар і здачу без застосування розрахункової книжки, розрахункова квитанція не оформлена та не надана) та у незабезпечені ведення у встановленому порядку обліку готівки у касі на підставі розрахункових квитанцій з №377001 по №377100 та з №512801 по №512900 (своєчасно в день надходження готівкових коштів за період з 29.08.2015 по 08.12.2015 не виконано облікової записи в графі 7 та 8 розділу «Облік розрахункових квитанцій та руху готівки» та не оприбутковано у встановленому порядку готівкові кошти на суму 5 874,00 грн.).

На підставі зазначених висновків акту перевірки від 14.12.2015 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» від 05.01.2016 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 26370,00 грн. (а.с. 6).

А також - податкове повідомлення-рішення форми «С» від 05.01.2016 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 341,00 грн.(а.с. 7).

Не погоджуючись з діями Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області позивачем подана скарга до Головного управління ДФС у Київській області, за результатами розгляду якої від 10.03.2016 №446/14/10-36-10-01-04 - податкові повідомлення-рішення від 05.01.2016 №, № були залишені без змін, а скарга ОСОБА_1- без задоволення (а.с. 10-15). Також висновку дійшла і ДФС України у своєму рішенні від 25.05.2016 №5483/Г/99-99-11-03-01-25 у відповідь на скаргу позивача від 18.03.2016 (а.с. 14-16).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 15 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пунктів 1, 2, 5 ст. 3 Закону № 265/96-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до преамбули цього Закону встановлення норм щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій у інших законах, крім Податкового кодексу України, не допускається.

Відповідно до статті 10 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної, фінансової політики. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього Закону.

Пунктом 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, фізичними, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2000 № 1336 затверджено перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій. До цього переліку, зокрема відноситься роздрібна торгівля продовольчими товарами та пивом у пляшках і бляшанках за умови відсутності продажу інших підакцизних товарів, що здійснюється фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок.

Таким чином, виходячи із системного аналізу чинного законодавства, позивач - як платник єдиного податку може проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій, але з використанням розрахункової книжки та книги обліку розрахункових операцій, якщо він реалізує підакцизний товар - пиво у пляшках та бляшанках.

Згідно ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів Державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, зокрема, згідно п.1 у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки, п.3 - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Судом встановлено, що позивачем здійснювався продаж підакцизного товару -пива у пляшках та бляшанках, без використання розрахункової книжки, оскільки вона закінчилась. Остання розрахункова квитанція у наданій позивачем розрахунковій книжці датована 09.12.2015, при цьому початок використання наступної розрахункової книжки датований 15.12.2015, про що позивач також зазначила в судовому засіданні, у зв'язку з чим зазначене в акті перевірки порушення знайшло своє повне підтвердження. За таких обставин, відповідач правомірно застосував до позивача вищезазначений штраф, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Що стосується встановленим перевіркою факту незабезпечення ведення у встановленому порядку обліку готівки у касі на підставі розрахункових квитанцій з №377001 по №377100 та з №512801 по №512900 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону №265/95-ВР книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (далі - Положення №637), затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 Положення №637 касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій (абзац двадцять чотири пункт 1.2 глави 1 Положення №637).

Відповідно до абзацу другого пункту 2.2 Положення №637 підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Положення №637 у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 №436/95 в редакції Указу Президента України від 11.05.1999 №491/99 передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З акту перевірки вбачається, що з огляду на порушення позивачем порядку ведення книги обліку розрахункових операцій, а саме у зв'язку з відсутністю облікових записів за період з 29.08.2015 по 08.12.2015 в графі 7 та 8 розділу «Облік розрахункових квитанцій та руху готівки», контролюючим органом зроблений висновок про не оприбуткування готівки на загальну суму 5 874,00 грн.

Однак з вказаними висновками відповідача суд не погоджується із наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачем здійснювався облік готівки в повній сумі її фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій за вказаний період з 29.08.2015 по 08.12.2015 на підставі розрахункових квитанцій з №377001 по №377100 та з №512801 по №512900, проте записи в графі 7 та 8 розділу «Облік розрахункових квитанцій та руху готівки» помилково здійснювалися в графі 9 (а.с.21-26).

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 28 серпня 2013 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за №1618/24150 (далі - Порядок).

Вказаний Порядок поширюється на книги обліку розрахункових операцій і розрахункові книжки, що використовуються суб'єктами підприємницької діяльності при здійсненні розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, крім розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Пунктом 1 розділу ІІ глави 1 Порядку встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО).

Пунктом 6 розділу ІІ глави 4 Порядку передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави стверджувати, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: щоденна фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та щоденне відображення на їх підставі готівки у книзі ОРО.

Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Суд зазначає, що у вказаному Порядку прямої вказівки щодо обов'язкової фіксації обліку готівки саме в графі 7-8 не має.

Системний аналіз викладених вище положень чинного законодавства дає підстави стверджувати, що порушення порядку заповнення книги обліку розрахункових операцій не можна розцінювати як неоприбуткування або неповне оприбуткування готівки, оскільки об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», є приховування виручки.

Враховуючи, що під час розгляду справи не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили про намір позивача уникнути оприбуткування готівки та оподаткування, застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених абзацом 3 статті 1 Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», є неспіврозмірним та непропорційним завданим інтересам держави шкоди неправильним заповненням книги ОРО.

Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. На необхідність дотримання принципу пропорційності вказує як національне законодавство, так і практика Європейського суду з прав людини.

Так, пунктом 8 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи.

Принцип пропорційності зокрема передбачає, що:

- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;

- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;

- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш "шкідливі" засоби.

Відповідно до статті 9 Основного Закону України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Такі міжнародні договори підлягають переважному застосуванню перед актами національного законодавства (ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»).

Таким міжнародним договором у даному випадку є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до названої Конвенції ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства. Встановлено також виняток, відповідно до якого позбавлення майна держава може передбачити, якщо це необхідно для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Це означає, що статтю 1 Першого протоколу слід розуміти так, як вона розуміється в практиці Європейського Суду з прав людини.

У справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (1986 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що має бути обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, яку намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

У справі «Трегубенко проти України» суд дійшов висновку, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Будь-яке втручання у право власності обов'язково має відповідати принципу пропорційності.

Беручи до уваги викладене, та з огляду на ту обставину, що у діях позивача відсутня шкода чи загроза її завдання інтересам держави у вигляді ухилення від сплати податків, застосовані відповідачем штрафні санкції не відповідають переслідуваній меті та є непропорційними.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області форми «С» від 05.01.2016 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 26370,00 грн., є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині.

У судовому засіданні 26.07.2016 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 29.07.2016.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167 КАСУ, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця позовом ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № від 05.01.2016.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Горобцова Я.В.