Справа № 821/686/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/686/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Рібергера А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, -

встановив:

19 травня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) до Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ОДПІ) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, а саме вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.01.2016 року №Ф- на суму 16435,26 грн; рішення про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № на суму 136,00 грн; рішення про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № в частині застосування 1325,29 грн штрафу; податкове повідомлення-рішення № від 05.02.2016 на суму 91029,08 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що в період з 25.12.2015 року по 12.01.2016 року ОДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.13 по 31.12.14 відповідно до затвердженого плану перевірки, результати якої оформлено актом від 18.01.2016 року № 2/17/НОМЕР_1. Під час проведеної перевірки податковий орган зробив висновок про порушення підприємцем вимог: пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.п.177.2, 177.4, 177.10 ст.177 ПК України через заниження суми загального чистого оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності платника податків в результаті віднесення до складу витрат сум, не підтверджених відповідними первинними документами, встановлено заниження податку всього у сумі 60346,05 грн; п.46.1 ст.46, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, ст.51, пп. «б,г» п.176.2 ст.176 ПК України, в зв'язку з неподанням за встановленою формою відомості про суми доходів, виплачені само зайнятим особам, а саме не подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форми №1 ДФ) за ІІ кв. 2013 р, ІІІ кв. 2013 р,ІІ кв. 2014 р, ІІІ кв. 2014 р., в результаті чого занижено відомості про суми нарахованого/виплаченого доходу всього на суму 271926,94 грн; п.31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, пп. 177.5.1 п.177.5 ст.177 ПК України, оскільки платником сплачено з порушенням термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб всього на суму 5084 грн; пп.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в зв'язку з неподанням звітності по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 року та поданням з порушенням терміну звіту за 2014 рік; пп.2 п.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в зв'язку з чим ФОП занижено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування всього в розмірі 16435,26 грн. На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 05 лютого 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 91029,08 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 січня 2016 року № на суму 1961,75 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 20 січня 2016 року № на суму 136,00 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, штрафів та пені від 20 січня 2016 року №Ф- на суму 16435,26 грн. Позивач не погоджується з висновками податкового органу викладеними в акті перевірки та прийнятими на його підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.01.2016 року №Ф- на суму 16435,26 грн; рішення про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № на суму 136,00 грн; рішення про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № в частині застосування 1325,29 грн штрафу; податкового повідомлення-рішення № від 05.02.2016 на суму 91029,08 грн, вважає їх протиправними, безпідставними та необґрунтованими, а тому просить скасувати їх у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові, з урахуванням додаткових пояснень від 16 червня 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на висновки акту перевірки, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи зі змісту п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року врегульовано Положеннями Податкового кодексу України.

Згідно із ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи державної податкової службу - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 Податкового кодексу України встановлено, що забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У відповідності до п. 81.3 ст. 81 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності 15 червня 2004 року, номер запису 3173. Перебуває на обліку в ОДПІ з 16 червня 2004 року №195, є платником податку на додану вартість з 16 червня 2004 року згідно зі свідоцтвом №82363111.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 51.39.0 - неспеціалізована оптова торгівля харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Фактично в перевіряємому періоді позивач займалась роздрібною торгівлею продуктами харчування великими партіями.

При перевірці використано свідоцтво про державну реєстрацію ФОП; декларації про доходи, звіти, розрахунки по податкам, зборам, іншим обов'язковим платежам; книгу обліку доходів і витрат; накладні, квитанції, банківські документи, договори, товарно-транспортні накладні, податкові, видаткові накладні, інші первинні бухгалтерські документи. Під час перевірки використовувалась інформація з автоматизованих інформаційних систем: АРМ «Аудит», «Митниця», ДРФО Центральної бази даних Держреєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів, АС податковий блок.

В ході документальної перевірки не встановлено критеріїв для направлення запитів щодо проведення перевірок контрагентів з питань підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з таким контрагентом (т.1 а.с. 12, п.2.14. акту перевірки ).

Податковими органами під час проведення позапланової перевірки за липень 2014 року та серпень 2014 року встановлено, що між позивачем та контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю «Оптова база «Чай-Агропродукт» на загальну суму 428513,40 грн, з яких 357094,47 грн - обсяг, 71418,89 грн - податок на додану вартість. Актом позапланової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 №338/17/НОМЕР_1 від 24.10.2014 року за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства та не підтверджено взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» на загальну суму 318529,90 грн, з яких 265441,55 грн - обсяг, 53088,31 грн - ПДВ. Актом позапланової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 №454/17/НОМЕР_1 від 12.12.2014 року за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства та не підтверджено взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» на загальну суму 109983,50 грн, з яких 91652,92 грн - обсяг, 18330,58 грн - ПДВ.

Підставою для таких висновків стали результати відпрацювання оперативним управлінням ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області інформації щодо ФОП ОСОБА_3 В ході відпрацювання було встановлено, що ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» в липні 2014 року мало стан 9 (направлено повідомлення про відсутність за юридичною адресою) яке в свою чергу формує податковий кредит від ТОВ «Уніфреш» яке має стан 28 (триває процедура припинення направлено заперечення органу Міндходів) та у якого взагалі відсутнє придбання або імпорт продукції.

В своїх висновках податковий орган пов'язує відсутність ТОВ «Оптова баз «Чай-Агропродукт» за юридичною адресою з нездійсненням ним господарської діяльності з поставок продуктів харчування в асортименті (в тому числі продукти харчування обмеженого терміну зберігання), а у його контрагентів відсутні матеріальні ресурси і виробничі потужності, необхідні для закупівлі та збереження товару.

На сторінці 14 акту перевірки (т.1 а.с. 19) зазначено, що ФОП ОСОБА_3 власних транспортних засобів не має, за даними звіту по формі 1 ДФ не встановлено здійснення нарахувань та виплат третім особам за поставку товару. Товарно-транспортні накладні на порушення умов договору №31 від 01.06.2014 року та вимог діючого законодавства не забезпечено. У відповідністю з п.12.3 та 12.8 Договору та відповідно з вимогами діючого законодавства не встановлено укладених угод та змін до договору щодо умов поставки товару від ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт».

Згідно наданих документів встановлено, що позивачем укладено договір «щодо отримання послуг по здійсненню перевезень вантажів приданих у постачальників автомобільним транспортом» №1 від 23.05.2014 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, але перевіркою не встановлено факту надання послуг з перевезення вантажів, натомість згідно інформаційної системи «Податковий блок» за даними реєстраційних даних ФОП ОСОБА_4 відсутні види діяльності, які передбачають надання послуг з перевезення вантажів. Згідно наданих документів не встановлено документів, які пов'язані як з самими послугами транспортування, так і розрахунків за них.

На сторінці 15 акту перевірки (т.1 а.с. 20) зазначено, що ФОП ОСОБА_3 товарно-транспортні накладні, довіреності, які б супроводжували зазначену в договорі №31 від 01.06.2014 року господарську операцію для перевірки не надавались та перевіркою не встановлені.

Наведене на думку відповідача свідчить про відсутність діяльності як наслідок зроблено висновок про відсутність господарської діяльності та встановлено факт нереальності здійснення господарських операцій в односторонньому порядку, що виключає її вплив на показники податкової звітності.

В період з 25.12.2015 року по 12.01.2016 року ОДПІ було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.13 по 31.12.14 відповідно до затвердженого плану перевірки, результати якої оформлено актом від 18.01.2016 року № 2/17/НОМЕР_1.

Під час проведеної перевірки податковий орган зробив висновок про порушення підприємцем вимог: пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.п.177.2, 177.4, 177.10 ст.177 ПК України через заниження суми загального чистого оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності платника податків в результаті віднесення до складу витрат сум, не підтверджених відповідними первинними документами, встановлено заниження податку всього у сумі 60346,05 грн; п.46.1 ст.46, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, ст.51, пп. «б,г» п.176.2 ст.176 ПК України, в зв'язку з неподанням за встановленою формою відомості про суми доходів, виплачені само зайнятим особам, а саме не подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форми №1 ДФ) за ІІ кв. 2013 р, ІІІ кв. 2013 р,ІІ кв. 2014 р, ІІІ кв. 2014 р., в результаті чого занижено відомості про суми нарахованого/виплаченого доходу всього на суму 271926,94 грн; п.31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, пп. 177.5.1 п.177.5 ст.177 ПК України, оскільки платником сплачено з порушенням термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб всього на суму 5084 грн; пп.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в зв'язку з неподанням звітності по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 року та поданням з порушенням терміну звіту за 2014 рік; пп.2 п.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в зв'язку з чим ФОП занижено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування всього в розмірі 16435,26 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 05 лютого 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 91029,08 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 січня 2016 року № на суму 1961,75 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 20 січня 2016 року № на суму 136,00 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, штрафів та пені від 20 січня 2016 року №Ф- на суму 16435,26 грн.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Перевіряючи зазначені рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає їх такими, що не узгоджуються з правовими положеннями законів України з наступних підстав.

Стосовно твердження відповідача, щодо порушення позивачем ст. 177 ПК України, при формуванні складу валових витрат за наслідками спірних господарських операцій, то суд зазначає наступне.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри. У разі, якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України, встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України, передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п. 177.3 ст. 177 ПК України).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4. п.177.4 ст. 177 ПК України).

Відповідно до абзаців "а" та "б" п. 176.2 статті 176 ПК України, платники податку зобов'язані:

вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом державної податкової служби;

отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.

Суд враховує, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідачем, відповідно до акту перевірки, реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом заперечується з тих підстав, що за матеріалами перевірок податкових органів, останні дійшли висновку про нереальність здійснення контрагентом - постачальником господарських операцій в перевіряємих періодах, а тому відсутні підстави вважати правовідносини між позивачем та ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» за липень, серпень 2014 рік реальними та враховувати їх вплив на податкову звітність.

Дослідивши акт перевірки суд зазначає, що перевіряючими не досліджувався факт здійснення господарських операцій між контрагентом - постачальником та позивачем, а висновки акту перевірки, з урахуванням даних програмного забезпечення, побудовані на висновках актів перевірок ФОП ОСОБА_3 №338/17/НОМЕР_1 від 24.10.2014 року за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, яким встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства та не підтверджено взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» на загальну суму 318529,90 грн, з яких 265441,55 грн - обсяг, 53088,31 грн - ПДВ; №454/17/НОМЕР_1 від 12.12.2014 року за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, яким встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства та не підтверджено взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» на загальну суму 109983,50 грн, з яких 91652,92 грн - обсяг, 18330,58 грн - ПДВ.

Враховуючи знаходження контрагента позивача на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва (на момент складання актів перевірок), на висновки вищезазначених актів перевірок вплинула податкова інформація Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва від 23.03.2015 № 233/26-55-22-03/30785400 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт», код за по взаємовідносинам з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період 01.08.2014 по 31.01.2015р. та податкова інформація від 07.11.2014 № 182/7/26-55-22-03/30785400 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «ОПТОВА БАЗА «ЧАЙ-АГРОПРОДУКТ», код за по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками та контрагентами - покупцями за період 01.07.2014 по 31.07.2014 (зазначені податкові інформації фігурували в адміністративній справі №826/15772/15 адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова база "Чай-Агропродукт" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про зобов'язання вчинити дії).

Суд звертає увагу відповідача на наступні норми законодавства.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу (п.77.8 ст.77 ПК України).

Матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок передбачені в ст.83 ПК України, серед них: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2. ст.85 ПК України).

З метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін (п.73.5. ст.73 ПК України).

Суд зазначає, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є тим самим, що і результати проведених зустрічних звірок, які є джерелом отримання податкової інформації, що положеннями ст. 83 Податкового кодексу України визначена в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок вказаного контрагенту не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства ФОП ОСОБА_3 Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд в постанові від 27 лютого 2014 року в справі № К/800/41631/13.

При цьому контрагент не значиться за юридичною адресою.

Позивач надав підтверджувальні документи щодо фактичного здійснення господарських операцій з наведеними контрагентами - постачальниками.

З наданої бухгалтерської документації вбачається, що між позивачем та контрагентом ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» укладено договір поставки №31 від 01 червня 2014 року (т.1 а.с. 103-107), строк дії договору до 31 грудня 2014 року. Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити та передати ц власність, а покупець прийняти і оплатити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатках до договору, які є його невід'ємною частиною. Під додатками до цього договору маються на увазі додаткові угоди, специфікації, додатки, узгоджені постачальником замовлення покупця, рахунки та видаткові накладні, які видаються постачальником (п.1.2. договору). Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються у відповідному замовленні покупця або узгоджуються сторонами у відповідних додатках (п.2.1. договору). Замовлення на поставку товару здійснюється як письмово так і засобами факсимільного зв'язку або за телефоном. Доставка продукції здійснюється транспортом покупця, зазначеного у відповідним чином узгодженому замовленні покупця, адреса складу видачі товару зазначається у замовленні (п.6.1. договору). Розрахунки за кожну поставлену партію продукції здійснюються покупцем у безготівковому порядку в українській національній валюті, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника або у готівковій формі шляхом внесення грошових коштів в касу постачальника (8.4. договору).

В матеріалах справи містяться копії документів та матеріалів виданих та виписаних на підставі даного договору та за наслідками його виконання ( т.1 а.с. 108-138). Факт здійснення господарських операцій з боку позивача ОДПІ не перевірявся, а факт сплати за отримані послуги визнається сторонами та підтверджується копіями платіжних документів наявних в матеріалах справи.

Отримання позивачем послуг від контрагента підтверджене наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

В подальшому придбана продукція реалізовувалась на адресу державного підприємства санаторно оздоровчого комплексу «Гілея» відповідно до договору поставки №3 від 01 червня 2014 року (т.1 а.с. 139-143). Згідно з даним договором постачальник (ФОП ОСОБА_3.) зобов'язується постачати продукти харчування, а покупець (ДПС ОК «Гілея») зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах узгоджених в договорі. В матеріалах справи знаходяться копії документів та матеріалів виписаних та виданих на виконання даного договору, сплата за надані послуги підтверджується виписками з банківських рахунків (т.1 а.с. 144-217).

Також, частково придбана продукція реалізовувалась на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «КорпусГруп Комтек» відповідно до договору поставки №5 від 15 квітня 2014 року (т.1 а.с. 218-222). Згідно з даним договором постачальник (ФОП ОСОБА_3.) зобов'язується постачати продукти харчування, а покупець (ТОВ «КорпусГруп Комтек») зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах узгоджених в договорі. В матеріалах справи знаходяться копії документів та матеріалів виписаних та виданих на виконання даного договору, сплата за надані послуги підтверджується виписками з банківських рахунків (т.1 а.с. 223-250, т.2 а.с. 1-33).

З метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін (п.73.5. ст.73 ПК України).

Відповідач мав змогу отримати додаткову інформацію або пояснення від контрагентів позивача ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт», ДП СОК «Гілея» та ТОВ «КорпусГруп Комтек», шляхом направлення відповідних запитів до відповідних податкових органів на проведення зустрічних звірок.

Втім відповідач не проводив зустрічних звірок, оскільки на думку перевіряючих в ході документальної перевірки не встановлено критеріїв для направлення запитів щодо проведення перевірок контрагентів з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинам з позивачем, що позбавляє перевірку ознак об'єктивності та неупередженості.

Щодо посилання податкового органу на неналежним чином оформлені ТТН, слід зазначити, що ТТН є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363) не встановлюють правил податкового обліку платника податків. Правила поширюються на власників автомобільного транспорту (перевізників), натомість, позивач не в усіх операціях користувався послугами перевізників при взаємовідносинах з контрагентами. До того ж, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Так, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, недолік такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для невизнання права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.12.2014 року в справі №К/800/47657/14 та від 18.08.2015 року в справі №К/800/19833/15.

Така ж правова позиція висловлена і Міністерством доходів і зборів України в листі від 19 вересня 2013 року № 11569/6/99-99-22-01-03-15/1128.

В свою чергу, відповідачем не було доведено, що позивач та його контрагент при укладанні договору мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Поряд з цим суд акцентує увагу і на тому, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, та якщо ці дії спрямовані на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності. Суд не встановив порушення даного принципу в досліджених правовідносинах, а відповідач належними доказами не підтвердив протилежне.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Суд не вважає належним та допустимим доказом в даному спорі суб'єктивну думку посадової особи відповідача, викладену в акті перевірки, яку вона виклала без направлення до контрагента-постачальника та контрагентів-покупців письмових запитів стосовно спірних правовідносин за період ІІ, ІІІ квартали 2014 року.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що задекларована ним виїзна планова документальна перевірка проведена в приміщенні ОДПІ (т.1 а.с. 7 п.2.1. акту перевірки), а не за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, порушення вимог ПК України.

Сам по собі акт перевірки містить факти, на які посилається відповідна посадова особа органу Державної податкової служби України при складанні відповідних висновків перевірки, проте ці факти повинні підтверджуватися певними засобами доказування, в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю позивача підтверджується укладеним договором поставки та матеріалами виписаними на його виконання, а також документами пов'язаними з подальшою реалізацією придбаної продукції.

За таких обставин, висновки податкового органу про безпідставне віднесення позивачем до складу валових витрат суми належним чином підтверджені первинними документами, є протиправними, як наслідок, протиправними є і нарахування з цих підстав грошових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від 05.02.2016 на суму 91029,08 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року, в результаті чого занижено показники чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок в сумі 16435,26 грн., то необхідно зазначити, що вказаний висновок є наслідком виявленого порушення порядку формування складу валових витрат відповідних податкових періодів, в зв'язку із включенням до їх складу витрат по господарським операціям з ТОВ «Оптова база «Чай-Агропродукт» за липень, серпень місяці 2014 року.

Приймаючи до уваги ту обставину, що судом встановлено протиправність висновків відповідача про завищення сум валових витрат, як наслідок протиправним є висновок про заниження нарахування єдиного внеску в сумі 16435,26 грн., оскільки зазначене порушення є похідним.

Таким чином, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20 січня 2016 року № на суму 1961,75 грн (в частині застосування 1325,29 грн штрафу, решта визнається позивачем); рішення про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № на суму 136,00 грн та вимога про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, штрафів та пені від 20 січня 2016 року №Ф- на суму 16435,26 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано суду доказів протиправності дій позивача, а доводи викладені в акті перевірки спростовуються наявними в справі матеріалами.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 29 липня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу - задовольнити.

Скасувати вимогу Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про сплату боргу (недоїмки) від 20.01.2016 року №Ф- на суму 16435,26 грн.

Скасувати рішення Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № на суму 136,00 грн.

Скасувати рішення Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про застосування штрафних санкцій від 20.01.2016 року № в частині застосування 1325,29 грн штрафу.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від 05.02.2016 на суму 91029,08 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1090 грн. 00 коп., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 03 серпня 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8