Справа № 489/9660/14-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/489/211/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2016 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

представника відповідача - Тертичної А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - призначити пенсії за віком.

Свої вимоги мотивували тим, що 06.08.2014 р. вони через свого представника (оскільки на теперішній час проживають в державі Ізраїль) подали до УПФУ заяви про призначення їм пенсій за віком з усіма необхідними документами. Однак згідно рішень УПФУ від 05.11.2014 р. позивачам було відмовлено в призначення пенсій за віком, оскільки ними не в повному обсязі було подано документи, що підтверджують їх місце реєстрації. Позивачі вважають що відмова УПФУ в призначенні їм пенсії є незаконною і обмежує їх права.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять суд: визнати протиправним рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2; визнати протиправним рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_3; зобов'язати УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва призначити пенсію за віком ОСОБА_2 починаючи з 06.08.2014 р.; зобов'язати УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва призначити пенсію за віком ОСОБА_3 з 06.08.2014 р.

В судове засідання позивачі не з'явились. Від їх представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на правомірність дій представників відповідача.

ОСОБА_2 є громадянином України, що підтверджується його паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1.

ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2.

З 1993 р. позивачі постійно проживають на території держави Ізраїль, де прийняті на консульський облік.

06.08.2014 р. представник позивачів звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з заявами про призначення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсій за віком, додавши до заяв відповідні пакети документів.

Проте відповідно до Рішень УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 05.11.2014 р. № 67/1 та № 67/2 позивачам було відмовлено в призначенні пенсії за віком з тих підстав, що в доданих до заяв документах відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання заявників. Оскільки паспорт громадянина України для виїзду за кордон не містить інформації щодо місця проживання (реєстрації) на території України, а інших документів, які б містили таку інформацію, заявниками подано не було, відповідач дійшов висновку про неможливість призначення заявникам пенсії за віком.

Між тим відповідно до положень ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи і є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можу бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, а бо підставою їх обмеження.

Таким чином кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Враховуючи наведені норми позивачі як громадяни України незалежно від країни свого проживання вправі користуватись конституційними правами, в тому числі правом на пенсійне забезпечення.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у зв'язку з втратою годувальника, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією, повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

За таких обставин УПФУ прийшло до помилкового висновку, що право громадянина на призначення йому пенсії пов'язується з такою умовою як постійне місце проживання в Україні.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій мають громадяни України, які досягли встановленого пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсій страховий стаж.

Згідно положень ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1.

Пунктом 2 зазначеного Порядку (в редакції, що діяла на момент звернення позивачів з заявами про призначення пенсій) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Враховуючи вищевикладене особа, яка звертається за призначенням пенсії, повинна пред'явити докази про наявність страхового стажу.

Для підтвердження наявного стажу роботи представник ОСОБА_2 надав трудову книжку та архівну довідку про роботу від 21.11.2012 р.

Між тим в трудовій книжці, долученій до заяви про призначення пенсії за віком, ім`я позивача записано «ОСОБА_2», що не співпадає з даними паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в якому ім'я вказано як «ОСОБА_2».

Відповідно до п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім'я та по батькові і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

В архівній Довідці про роботу, виданої ТОВ «Аврора і Ко» від 21.11.2013 р. за № 3102, ім'я позивача зазначено як «ОСОБА_2», що також не співпадає із записом у трудовій книжці.

Таким чином у відповідача виникли певні складності з призначенням пенсії ОСОБА_2, з огляду на надані представником копії його документів.

Стосовно ОСОБА_3, також необхідно надати відповідачу оригінали документів для призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності, судом встановлено, що відповідачем не приймалось рішення в частині відмови в призначенні пенсії по суті, рішення щодо призначення пенсії не вирішувалось через неможливість встановлення особи заявника на підставі документів, посвідчуючих особу заявників (закордонні паспорти), що є протиправним та заявлені вимоги в цієї частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивачів в частині зобов'язання відповідача призначити пенсію, суд вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачу позивачами не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідного страхового стажу, відповідно до переліку необхідних документів.

В той же час суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти рішення по суті заяв позивачів про призначення пенсії з 06.08.2014 року, на підставі отриманих ним документів, як додатків до заяв про призначення пенсії.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7-12, 86, 94, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва № 67/1 від 05.11.2014 року щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 через відсутність документів щодо підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України.

Визнати протиправним рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва № 67/2 від 05.11.2014 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_3 через відсутність документів щодо підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України.

Зобов'язати УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва прийняти по суті рішення щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 06.08.2014 р., на підставі документів, доданих до заяви про призначення пенсії.

Зобов'язати УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва прийняти по суті рішення щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 06.08.2014 р., на підставі документів, доданих до заяви про призначення пенсії.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення постанови або отримання її копії.

Суддя: