Справа № 821/996/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/996/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Єрашова І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправними дії відповідача по включенню до акту опису майна від 25.03.2016 р. № 121/21-03-23-01-12 у податкову заставу квартири № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати відповідача виключити з акту опису майна від 25.03.2016 р. № 121-21-03-23-01-12 квартиру № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та вчинити дії по припиненню обтяжень і виключенню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запису про податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на приписи Закону України "Про іпотеку", зазначила, що Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області неправомірно зареєстровано податкову заставу згідно акту опису майна від 25.03.2016 р. № 121-21-03-23-01-12 на іпотечне майно - квартиру № 18 за адресою: АДРЕСА_2, власником якого були ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а іпотекодержателем ОСОБА_3 Вказала на те, що відповідно до пп.87.3.1 п.87.3 ст.87 ПК України не можуть бути використанні як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема, майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з вказаних підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказавши на те, що ст.93 ПК України визначено вичерпний перелік підстав для виключення майна з податкової застави, які на даний час відсутні. Відповідно до п.89.7 ст.89 ПК України заміна предмета застави може здійснюватися тільки за згодою контролюючого органу. Згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_4 податковий борг виник 20.05.2013 р. по єдиному податку з фізичних осіб на суму 31,82 грн., який станом на 31.12.2015 р. вже складає 754,43 грн. Тобто, податковий борг виник до договору іпотеки. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.12.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2849.

Відповідно до п.1.1 договору іпотекодавці: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 передають в іпотеку іпотекодержателю ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: квартиру № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Пунктом 1.3 договору зазначено, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання грошового зобов'язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 25.12.2014 р., згідно якого позичальник ОСОБА_5 зобов'язана повернути в строк до 25.08.2015 р. позикодавцю ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 21000 доларів США на день повернення.

При посвідченні договору іпотеки приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. накладено заборону на відчуження майна - квартиру № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка є предметом іпотеки, до виконання, припинення, розірвання договору. Заборона зареєстрована в реєстрі за № 2850.

Згідно договору про внесення змін договору іпотеки від 25.08.2015 р. були внесені зміни до п.1.3 договору, його викладено у наступній редакції: іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання грошового зобов'язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 25.08.2015 р., згідно якого позивальник ОСОБА_5 зобов'язана повернути в строк до 26.02.2016 р. позикодавцю ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 19500 доларів США на день повернення. .

Договір про внесення змін до договору іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною та зареєстрований в реєстрі за № 1729.

Вищезазначений договір іпотеки зареєстровано сторонами в Державному реєстрі іпотек 25.12.2014 р. за номером запису 8255354. Також на вищевказане нерухоме майно 25.12.2014 р. зареєстровано обтяження за номером запису про обтяження 8255383.

З наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача слідує, що ОСОБА_4 станом на 31.12.2015 р. мав податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 754,43 грн., у зв'язку з чим 25.03.2016 р. прийнято рішення № 217 про опис майна у податкову заставу та 25.03.2016 р. податковим керуючим здійснено опис майна ОСОБА_4, який оформлений актом № 121/21-03-23-01-12, а саме: 1/4 квартири АДРЕСА_1.

Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області у відповідності до вимог п.89.8 ст.89 ПК України зареєстровано податкову заставу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що приписами чт.16 ПК України встановлені обов'язки платників податків, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Згідно п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п.88.2 ст.88 ПК України).

Приписами п.89.1 ст.89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Приписами ст.3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Положеннями ст.4 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та на інших підставах, передбачених ст.17 Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до пп.87.3.1 п.87.3 ст.87 Податкового кодексу України не можуть бути використанні як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема, майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави) якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

Отже, дана норма встановлює заборону на погашення податкового боргу за рахунок майна боржника - платника податків, що перебуває у заставі в інших осіб, яка зареєстрована у встановленому чинним законодавством порядку.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що договір іпотеки від 25.12.2014 р. та заборона на відчуження квартири АДРЕСА_2 зареєстровані 25.12.2014 р., тобто до винесення рішення про опис майна у податкову заставу від 25.03.2016 р. та складення акту опису майна у податкову заставу від 25.03.2016 р. (податкова застава зареєстрована 06.04.2016 р.).

Згідно п.89.5 ст.89 ПК України якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі. Платник податків зобов'язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису. У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків з повідомленням про вручення.

Так, наведені норми свідчать про те, що саме на податковий орган покладається обов'язок упевнитись, що майно, про наявність якого повідомляє платник податків, може бути використане як джерела погашення податкового боргу платника податків, тобто включено до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави.

Проте, відповідачем не надано суду доказів виконання вищезазначеного обов'язку щодо здійснення перевірки на можливість/неможливість використання нерухомого майна в якості джерела погашення податкового боргу ОСОБА_4 перед тим, як внести його до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, внаслідок чого вказане майно неправомірно внесено до акту опису в податкову заставу з подальшим накладенням заборони відчуження на це майно.

Суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що у даному випадку відсутні законодавчі підстави для припинення податкової застави майна ОСОБА_4, оскільки жодної з подій, зазначених у п.93.1 ст.93 ПК України, не відбулось, виходячи з наступного.

Пункт 93.1 статті 93 ПК України визначає обставини, за наявності яких майно платника податків звільняється з податкової застави, в той час як встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про первісну відсутність підстав для застосування податкової застави до нерухомого майна, яке не може бути джерелом погашення податкового боргу ОСОБА_4, тобто про її протиправність.

Враховуючи вищенаведене, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в ст.1 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо включення до акту опису майна від 25.03.2016 р. № 121/21-03-23-01-12 у податкову заставу іпотечного майна, оскільки такими діями порушено законні права ОСОБА_3 на першочергове звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Водночас, звернувшись з даним адміністративним позовом ОСОБА_3 просить визнати протиправними дії відповідача по включенню до акту опису майна квартири АДРЕСА_3 та зобов'язати відповідача виключити з акту опису майна квартиру АДРЕСА_3. Однак Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області у акт опису майна від 25.03.2016 р. № 121/21-03-23-01-12 включено не всю квартиру, а 1/4 квартири, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приписами ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області по включенню до акту опису майна від 25.03.2016 р. № 121/21-03-23-01-12 у податкову заставу 1/4 частину квартири № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язати Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області виключити з акту опису майна від 25.03.2016 р. № 121/21-03-23-01-12 1/4 частини квартири № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та вчинити дії по припиненню обтяження і виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запису про податкову заставу 1/4 частини квартири № 18, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 серпня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8