Справа № 815/3357/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3357/16
У Х В А Л А

26 липня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стефанова С.О., за участю секретаря судового засідання Гунько О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської виправної колонії Управління державної Пенітенціарної служби України в Одеській області № 14 про скасування постанови про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор від 04.03.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Одеської виправної колонії Управління державної Пенітенціарної служби України в Одеській області № 14 про скасування постанови про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор від 04.03.2016 року.

У судовому засіданні представника відповідача подав заяву про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, обґрунтовану тим, що процесуальним законом передбачено, що оскарження рішення органу виконання покарання під час виконання вироку, повинно розглядатися за правилами КПК України кримінальними судами, що виключає можливість розгляду цього ж спору судами адміністративної юрисдикції.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання представника відповідача необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні від 25 грудня 1997 року № 9-зп Конституційний Суд України визначив, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Із змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин.

В пункті 3 вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 Конституційний Суд України вирішив, що положення про поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, означає, що до юрисдикції Конституційного Суду України та судів загальної юрисдикції належить, відповідно до їх повноважень, вирішення питань, що мають правовий характер.

Положеннями ст.6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті (якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства), суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, враховуючи суб'єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки діючим Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачена можливість оскарження постанов органу виконання покарання кримінально-виконавчої системи, а відповідач у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень і розгляд даної справи неможливий судом іншої юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 4, 17, 121, п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської виправної колонії Управління державної Пенітенціарної служби України в Одеській області № 14 про скасування постанови про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор від 04.03.2016 року - відмовити.

Ухвала окремо від постанови суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 29 липня 2016 року.

Суддя С.О. Стефанов