Справа № 805/717/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 р. Справа № 805/717/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м. Словянськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Крилової М.М., суддів Куденкова К.О., Голошивця І.О., при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з суддівської винагороди та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, стягнення безпідставно стягнутих аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (відповідач - 1), Державної судової адміністрації України (відповідач - 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна казначейська служба України (третя особа - 1), Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області (третя особа - 2), про визнання незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області та Державної судової адміністрації України щодо не нарахування та невиплати суддівської винагороди за період з 28.09.2015 по 11.01.2016, зобовязання здійснити нарахування суддівської винагороди з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів з 28.09.2015 по 11.01.2016, стягнення заборгованості із суддівської винагороди з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів за період з 28.09.2015 по 31.01.2016 включно в сумі 56498 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати за період жовтень листопад 2015 року в сумі 378,43 грн., стягнення безпідставно стягнутих аліментів у розмірі 37500 грн. з липня 2014 року по вересень 2015 року.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 на даний час є суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області, згідно Указу Президента України №707 від 16.12.2015. До цього часу позивач працював суддею Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області. Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області діяльність припинив у звязку з проведенням антитерористичної операції. ОСОБА_3 Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 09.04.2015 № 16/зп-15 позивача було прикріплено до Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», позивачеві по 29.09.2015 виплачувалась суддівська винагорода. Проте, з зазначеної дати виплата суддівської винагороди була безпідставно припинена. Виплата суддівської винагороди не була поновлена, тому позивач вважає, що його конституційні права порушені у звязку з тим, що підставою для нарахування та виплати суддівської винагороди є саме статус професійного судді, а його незмінність обумовлює постійність вказаних виплат протягом перебування в такому статусі. Крім того, позивач зазначив, що у звязку з порушенням строку виплати заробітної плати просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати за період жовтень листопад 2015 року. Також просить стягнути безпідставно стягненні аліменти в розмірі 37500 грн. з липня 2014 року по вересень 2015 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про стягнення безпідставно стягнутих аліментів у розмірі 37500 грн. з липня 2014 року по вересень 2015 року.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутністю за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача 1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу суду надав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09.04.2015 № 16/зп-15 позивача було прикріплено до Словянського міськрайонного суду Донецької області на строк до 28 вересня 2015 року. Оскільки шестимісячний строк прикріплення сплинув, виплата суддівської винагороди позивачеві була припинена відповідно до п. 10 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Представник відповідача 1 зазначив, що п. 6 резолютивної частини рішення прикріпленню підлягають, зокрема, судді, які подали заяви про переведення до іншого суду, які не розглянуті повноважними органами. Однак, оскільки Указом Президента України від 16.12.2015 № 707/2015 «Про переведення суддів» позивача переведено на роботу на посаді судді Новосанжирського районного суду Полтавської області, тому питання щодо переведення даного судді було вирішено повноважним органом, тому дія вказаного рішення, на думку представника відповідача 1, не розповсюджується на позивача та суддівська винагорода позивачу відповідно до положень рішення ОСОБА_3 суддів України № 11 від 04.02.2016 за період, вказаний у позовній заяві, нарахуванню та вид пата не підлягає.

Стосовно стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати за жовтень листопад 2015 року в сумі 378,43 грн. представник відповідача 1 зазначив, що Верховним судом України прийнято постанову від 25.11.2015 у справі № 21-3064а15 за позовом ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі про відмову в задоволенні заяви позивача. Враховуючи зазначене, представник відповідача 1 вважає, що даний спір є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача 2 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи 1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи 2 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії ВЕ №721168, виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 22.03.2002 (а.с.9).

У відповідності до трудової книжки ОСОБА_2 від 10.08.1972, ОСОБА_2:

- 21.06.1982 обраний народним суддею Куйбишевського районного суду м.Донецька на підставі наказу Відділу юстиції Донецького облісполкому № 257 від 21.06.1982;

- 22.06.1987 повторно обраний народним суддею Ясинуватського районного суду на підставі наказу Відділу юстиції Донецького облісполкому № 335 від 22.06.1987;

- 27.06.1997 обраний безстроково суддею Ясинуватського районного суду Донецької області на підставі постанови Верховної ОСОБА_3 України № 398/97 від 26.06.1997;

- 27.03.2004 переведено на роботу на посаду судді новоутвореного місцевого Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області на підставі Указу Президента України № 358/04 від 23.03.2004.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.12.2015 № НОМЕР_1 ОСОБА_2 взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

Указом Президента України № 707/2015 від 16.12.2015 «Про переведення суддів» переведено суддів, обраних безстроково Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_2 на роботу на посаді судді Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Наказом Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.01.2016 № 1ос «Про зарахування на посаду судді Гаврилюка О.І.» зараховано ОСОБА_2 на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області з 12.01.2016 в порядку переведення з Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з окладом згідно штатного розпису.

Згідно до ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та зазначеного Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», відповідно до якої на території Луганської та Донецької областей розпочата антитерористична операція (далі за текстом - АТО).

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02.09.2014 № 27/038-14 було змінено територіальну підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення АТО місцевим загальним судам. ОСОБА_3 суддів України від 23.12.2014 № 76 (далі за текстом - Рішення РСУ №76) тимчасово прикріплено до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонуютьна території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 Рішення РСУ № 76, головами відповідних судів видаються накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів.

Наказом ДСА України «Про визначення кількості суддів у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим» від 15.10.2014 № 133, виданому на виконання Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням АТО», було збільшено кількісний склад місцевих загальних судів.

Пунтом 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», у разі, якщо суд припиняє роботу у звязку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням АТО або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням ВККСУ, на строк не більше ніж на шість місяців, прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.

Судом встановлено, що рішенням ВККСУ від 09.04.2015 № 16/зп-15 ОСОБА_2 було прикріплено до Словянського міськрайонного суду Донецької області, проте строк прикріплення сплинув 28.09.2015. У звязку з закінченням строку прикріплення, позивачу припинено виплату суддівської винагороди.

Таким чином, протягом часу прикріплення позивача до Словянського міськрайонного суду Донецької області, зокрема з 09.04.2015 по 28.09.2015 (протягом шести місяців) позивачу проводилась виплата суддівської винагороди без відповідних доплат.

Зазначені обставини не оспорюються сторонами та визнані судом встановленими.

Спірним питанням у даній справі є правомірність або протиправність дій відповідача 1 щодо припинення нарахування та виплат суддівської винагороди позивачу.

З Рішення РСУ від 04.02.2016 № 11, до набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» (Закон № 192-VIII) вбачається, що судді, які обіймали посаду в судах, які припинили роботу у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, були прикріплені до судів в іншій місцевості України та отримували суддівську винагороду відповідно до рішень ОСОБА_3 суддів України від 25 квітня 2014 року № 18 (Рішення № 18) та від 23 грудня 2014 року № 76. Зокрема, судді місцевих загальних судів Донецької та Луганської областей були прикріплені відповідно до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області.

За інформацією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, розміщеної на її офіційному веб-сайті, за період з дня набрання чинності Законом України від 12.02.2015 №192-VIII, комісією було прийнято рішення від 09.04.2015 № 16/зп-15, від 12.05.2015 №31/зп-15, від 28.05.2015 № 38/зп-15, від 09.06.2015 № 39/зп-15, від 24.06.2015 № 46/зп-15, від 19.98.2015 № 55/зп-15, від 09.09.2015 № 58/зп-15, від 30.09.2015 № 62/зп-15 та № 63/зп-15, від 21.10.2015 № 66/зп-15, від 09.11.2015 № 73/зп-15, від 10.12.2015 № 78/зп-15 про прикріплення відповідних суддів до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості.

Порядок призначення чи обрання суддею і умови забезпечення суддів визначаються виключно Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», які передбачають особливості забезпечення функціонування судової влади.

Згідно ч. 1 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказаного Закону встановлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами ч. 2 ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди - щодо фінансового забезпечення діяльності цих органів; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

У відповідності до ч. 3 ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, а також у цілому щодо місцевих та апеляційних судів.

За приписами ст. 146 вказаного Закону визначено, що суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Пунктом 4 Рішення № 76 зобов'язано Державну судову адміністрацію України забезпечити виплату: суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення в установленому законом порядку в судах, до яких вони тимчасово прикріплені.

Також, приписами п. 5 Рішення № 76 передбачено, що Державна судова адміністрація України забезпечує асигнування для виплати суддівської винагороди суддям з урахуванням цього рішення.

Відповідно до п. 10 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28.03.2015, передбачено, що у разі якщо суд припиняє роботу у зв'язку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням антитерористичної операції або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, на строк не більше ніж на шість місяців прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.

З аналізу наведених норм вбачається, що виплата суддівської винагороди суддям, які призначені на відповідні посаді до судів, що припинили свою роботу у звязку з проведенням АТО, здійснюється лише в разі їх тимчасового (не більше, ніж на шість місяців) прикріплення до суду того ж рівня в іншій місцевості.

В рішенні РСУ від 04.02.2016 № 11 визнано за необхідне здійснення невідкладних заходів для забезпечення гарантій незалежності суддів, які обіймають штатні посади в місцевих загальних судах Донецької та Луганської області, що припинили свою роботу, а також суддів судів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі стосовно прикріплення таких суддів до інших судів того ж рівня й спеціалізації в іншій місцевості та виплати їм суддівської винагороди. А також цим ОСОБА_3 визначено, що суддів місцевих загальних судів Донецької області, які були прикріплені до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області відповідно до пункту 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» (Закон № 192-VIII) та строк прикріплення яких закінчився, з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення, тимчасово прикріпити до цього ж суду.

Суддів судів Донецької та Луганської областей, які прикріплені рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідно до пункту 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» (Закон N 192-VIII) строк прикріплення яких не закінчився, тимчасово прикріпити до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення.

Відповідно до пунктів 2 - 5 цього рішення прикріпленню підлягають судді, які:

- подали заяви про переведення до іншого суду, які не розглянуті повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Верховною ОСОБА_3 України);

- подали заяви про переведення до іншого суду та отримали рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- подали заяву про обрання суддею безстроково у зв'язку з закінченням строку повноважень та матеріали щодо цього питання, не розглянуті повноважними органами;

- подали заяви про звільнення за власним бажанням або у відставку й заяви не розглянуті відповідними повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Вищою радою юстиції або Верховною ОСОБА_3 України);

- перебувають у відпустках по вагітності та пологах, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до виходу на роботу або подання заяви про переведення до іншого суду.

ОСОБА_3 РСУ від 08.04.2016 № 29 визначено, що ОСОБА_3 суддів України у рішенні від 04.02.2016 № 11 визнала за необхідне здійснення заходів забезпечення гарантій незалежності суддів, які обіймають штатні посади в місцевих загальних судах Донецької та Луганської області, які припинили свою роботу, а також суддів судів Автономної республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі стосовно прикріплення таких суддів до інших судів того ж рівня й спеціалізації в іншій місцевості та виплати їм суддівської винагороди. У зв'язку з чим було прийнято рішення про тимчасове прикріплення вказаних суддів, строк прикріплення яких закінчився, до відповідних місцевих судів з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення.

Згідно з пунктом 6 рішення ОСОБА_3 суддів України від 04.02.2016 № 11, дія цього рішення розповсюджується на виключний перелік суддів, які станом на дату набрання чинності цим рішенням не переведені на роботу до іншого суду.

Крім того, у п. 1 зазначеного Рішенні РСУ від 08.04.2016 № 29 розяснено, що дія Рішення ОСОБА_3 суддів України від 04.02.2016 № 11 розповсюджується на суддів, які визначені у п.п. 2 - 5 цього рішення.

ОСОБА_5 міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2016 №1.1.12/129/2016 повідомлено суд, що ОСОБА_2, після спливу строку прикріплення його до Словянського міськрайонного суду Донецької області, із заявою про продовження строку прикріплення не звертався. Також повідомлено, що після 29.09.2015 головою Словянського міськрайонного суду Донецької області наказ не видавався про тимчасове прикріплення судді Гаврилюка О.І. до Словянського міськрайонного суду Донецької області (а.с.74).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 належить до категорії суддів, які визначені у п. 6 рішення РСУ №29, так як позивач у цей період подав заяву про переведення до іншого суду до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Територіальне управління ДСА України в Донецькій області допустило бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу суддівської винагороди у період з 29.09.2015 по 16.12.2015, тобто у період з моменту припинення нарахування та виплати суддівської винагороди по день винесення Указу Президента України від 16.12.2015 № 707/2015 «Про переведення суддів» щодо переведення ОСОБА_6 на посаду судді до Навосанжарського районного суду Полтавської області.

Щодо розміру заборгованості із суддівської винагороди позивачу за період з 29.09.2015 по 16.12.2016, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3, ч. 10 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 вересня 2015 року відповідно в розмірі 1378 грн.

ОСОБА_7 соціальної політики України від 09.09.2014 №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» затверджено норми тривалості робочого часу на 2015 рік.

У відповідності до листа ОСОБА_7 соціальної політики України від 09.09.2014 №10196/0/14-14/13, у період з 29.09.2015 по 16.12.2016 загальне число робочих днів складало 59 днів.

Отже, нарахуванню та виплаті суддівської винагороди ОСОБА_2 підлягає сума в розмірі 36002,30 грн. (з розрахунку за вересень 2015 року 1252,73 грн. за 2 робочі дні, за жовтень 2015 року в розмірі 13780 грн. за 22 робочі дні, за листопад 2015 року в розмірі 13780 грн. за 21 робочий день, за грудень 2015 року 7189,57 грн. за 12 робочих днів) .

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 1 компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати за жовтень листопад 2015 року в сумі 378,43 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Проте щодо спірних відносин не можуть бути застосовані положення Закону № 2050-ІІІ, оскільки за правилами, визначеними статтею 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс в період невиплати доходу.

Таким чином, оскільки позивач заявив вимогу про нарахування компенсації щодо оспорюваної суми заробітної плати, а не нарахованої, така вимога задоволенню не підлягає.

Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 21-3064а15.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, постанова суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць підлягає негайному виконанню.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з суддівської винагороди та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Повний текст постанови виготовлений 01.08.2016.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 112, 136, 158-163, 167, 244-2, 254, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з суддівської винагороди та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 суддівської винагороди за період з 29.09.2015 по 16.12.2015.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування ОСОБА_2 суддівської винагороди з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів за період з 29.09.2015 по 16.12.2015.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 заборгованість із суддівської винагороди з урахуванням всіх обовязкових платежів за період з 29.09.2015 по 16.12.2015 включно в розмірі 36002,30 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини постановлені 27.07.2016. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст.160 КАС України.

Постанова в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Крилова М.М.

Судді Куденков К.О.

ОСОБА_8