Справа № 826/986/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 серпня 2016 року № 826/986/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області (далі-відповідач або ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2015р. №30682/17.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що спірним рішенням їй визначено суму грошового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб за 2015 рік по земельним ділянкам площею 0,777 га та 0,8937 га (Білгородська сільська рада). Водночас, як зазначає позивачка, ще у 2014 році вказані земельні ділянки були передані нею у власність третій особі як внесок до статутного капіталу, а тому, як вказує остання, у 2015 році вона вже не була платником земельного податку у розумінні ПК України, у зв'язку з чим відсутні підстави для нарахування їй зобов'язання по земельному податку. За наведених обставин позивачка вважає оскаржуване рішення протиправним і просить його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в ході розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

У той же час, в останнє судове засідання 25.04.2016р., яке проведено по даній справі, представник відповідача не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, у зв'язку з чим у судовому засіданні на підставі ч.4 ст.128 КАС України ухвалено розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Виходячи з положень ч.6 ст.128 КАС України, враховуючи неприбуття у судове засідання представника відповідача, у судовому засіданні 25.04.2016р. судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015р. №30682/17, яким згідно з пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 186 ПК України, яким ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1) визначено суму податкового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 9 963,50 грн.

Слід зазначити, що відповідачем не надано суду та матеріали справи не містять розрахунку вказаного у рішенні податкового зобов'язання, який в силу положень п. 58.1 ст. 58 ПК України повинен додаватися до податкового повідомлення-рішення. Докази вручення такого розрахунку позивачу також відсутні.

Водночас, у поданих до суду запереченнях на позов відповідач зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення та донарахування позивачці грошових зобов'язань по земельному податку за 2015 рік стало те, що згідно бази даних АІС «Податковий блок» станом на 26.06.2015р. за гр. ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1) обліковуються земельні ділянки площею 0,7777 га та 0,8937 га, які знаходяться на території Білгородської сільської ради, призначення яких - землі житлової забудови.

У взаємозв'язку із наведеним та в контексті спірних відносин в ході розгляду даної справи встановлено, що станом на 01.01.2014р. ОСОБА_1 на праві приватної власності належали земельні ділянки, зокрема, площею 0,8937 га (кадастровий номер - НОМЕР_2) та площею 0,7777 га (кадастровий номер - НОМЕР_3), які знаходяться у с. Білогородка, Київської області. Цільове призначення - землі житлової забудови.

Разом з тим, 10.04.2014р. вказані земельні ділянки були передані ОСОБА_1 у власність юридичній особі (ТОВ «Сучасне передмістя») як внесок до статутного капіталу ТОВ «Сучасне передмістя», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Акту приймання-передачі та грошової оцінки майна та нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 10.04.2014р.

До матеріалів справи додано копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 27.05.2014р. номер № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5, а також витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2014р., з яких вбачається, що зареєстрованим власником земельних ділянок площею 0,8937 га (кадастровий номер - НОМЕР_2) та площею 0,7777 га (кадастровий номер - НОМЕР_3), які знаходяться у с. Білогородка, Київської області, з 27.05.2014р. є ТОВ «Сучасне передмістя».

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Разом з тим, пунктом пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За пп. 14.1.72 та 14.1.73 ст. 14 ПК України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп.261.1 та 261.2 ст.261 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), а також землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1. ст. 286 ПК України).

Пунктом 287.1. ст. 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

За змістом ж статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З аналізу наведених вище положень законодавства слідує, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

В даному випадку, як вже вказано вище, судом встановлено, що право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки площею 0,8937 га (кадастровий номер - НОМЕР_2) та площею 0,7777 га (кадастровий номер - НОМЕР_3), які знаходяться у с. Білогородка, Київської області та щодо яких податковим органом нараховано позивачу земельний податок, було припинено з 27.05.2014р. та з цього дня право власності на ці земельні ділянки зареєстровано за ТОВ «Сучасне передмістя».

В ході розгляду даної справи відповідачем в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, вказані відомості не спростовані, а судом зворотного не встановлено.

За таких обставин, з 27.05.2014р. позивачка у розумінні статті 269 ПК України втратила статус платника земельного податку щодо ділянок, за які позивачці здійснено донарахування земельного податку, а відтак, враховуючи, що зворотного відповідачем не доведено, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для нарахування позивачці земельного податку за 2015 рік.

У той же час, суд вважає безпідставними посилання відповідача на інформацію з бази даних АІС «Податковий блок» щодо обліку земельних ділянок площею 0,7777 га та 0,8937 га за гр. ОСОБА_1, оскільки підставою для нарахування земельного податку є не відомості з бази даних податкового органу, а дані державного земельного кадастру, витягу з якого, однак, відповідачем до суду надано не було. При цьому суд враховує, що положеннями 286.1. ст. 286 ПК України передбачено обов'язок відповідних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, за запитом відповідного контролюючого органу надавати останньому інформацію про земельні ділянки та їх власників, а тому суд не вбачає обставин, які б могли бути перешкодою відповідачу для подання таких відомостей до суду.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.06.2015р. №30682/17, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та його скасування.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015р. №30682/17.

Присудити на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1, адреса: 03037, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області сплачений нею судовий збір у розмірі 1 102,42 грн. (одна тисяча сто дві гривні 42 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко