Справа № 821/3649/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3649/15-а
15 год. 10 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника відповідача - Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "4-й Експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "4-й Експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" (далі - позивач, ПрАТ "4-й ЕЗПГР") звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.05.2015 року № , яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 249 999,50 грн., з яких 833 333,00 грн. - основний платіж, 416 666,50 грн. - штрафні санкції.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, на підставі статті 55 КАС України допустив у справі процесуальне правонаступництво, замінивши Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на її правонаступника Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

Таким чином, відповідачем у даній справі є Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області.

Позивач у судове засідання, призначене на 02.08.2016 року не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. обґрунтував його наступним.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки не враховані фактичні обставин господарської діяльності позивача, тобто прийняті всупереч нормам податкового законодавства, які встановлюють право платника податків на формування податкового кредиту при придбанні товарів. Так, фактичне придбання продукції підтверджується належним чином складеними первинними документами: видатковими та податковими накладними та, як наслідок, змінами у структурі активів товариства. Натомість товарно-транспортні накладні, на відсутність яких вказує податковий орган, не свідчать про нереальність господарської операції, оскільки законодавство не відносить їх до первинних документів, наявність яких є обов'язковою для формування податкового кредиту. Позивач зауважує, що контрагент ТОВ "Фрутар" на момент укладання договору поставки був платником ПДВ та належним чином зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та, відповідно, саме на нього покладається обов'язок супроводження транспорту карантинними сертифікатами та дозволами. Також, наявність у ПрАТ "4-й ЕЗПГР" власних складських приміщень, виробничої бази та власного обладнання та трудових ресурсів для ведення господарської діяльності вказує на наявність необхідних умов для зберігання товару, що, в свою чергу, не суперечить можливості його довгострокового зберігання, оскільки законодавство не зазначає граничний строк його реалізації. Також позивач звертає увагу на те, що згідно із висновком судової економічної експертизи від 07.07.2016 року, ПрАТ "4-й ЕЗПГР" документально та нормативно підтвердило придбання у грудні 2014 року товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 5000000,00 грн., включаючи ПДВ у сумі 833333,00 грн., що, у свою чергу, призвело до змін у структурі активів та зобов'язань підприємтсва станом на 31.12.2014 року. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснив, що у грудні 2014 року позивач задекларував отримання товару від ТОВ "Фрутарт" згідно договору поставки від 23.12.2014 року № 231214. ДПІ вважає, що дана господарська операція не відбулась реально. До перевірки не надано документів, що посвідчують походження товарів, зокрема, сертифікатів якості та відповідності на товар, відсутні карантинні сертифікати. Також не надано інформації та документального підтвердження транспортування придбаного товару. Вказаний у специфікації товар (фрукти та овочі) не підлягає тривалому зберіганню, проте, до перевірки не подані документи, які підтверджують реалізацію товару. Крім того, аналіз первинних документів засвідчив суперечності у датуванні господарських операцій. На підставі викладеного, наявність лише документообігу не може бути доказом проведення господарської операції, у зв'язку з чим відповідач наполягає на безтоварності правочину, наслідком чого стало заниження позивачем податку на додану вартістьу сумі 833333,00 грн.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

22 - 23.04.2015 року ДПІ у м. Херсоні проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ "4-й Експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Фрутарт" за грудень 2014 року, подальшого використання, реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, за висновками якої складений акт від 30.04.2015 року № 95/21-03-22304/14287749 (далі - акт № 95).

За даними перевірки формування податкового кредиту по взаємовідносинам ПрАТ "4-й ЕЗПГР" з ТОВ "Фрутар" відповідно до наданих до перевірки первинних документів, встановлено, що наявність таких документів не є безумовним підтвердженням, того, що отримання товару мало місце. Фактично проведено лише документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку.

У висновку акту перевірки зафіксовано порушення ПрАТ "4-й ЕЗПГР" п. 44.1 ст. 44 п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого Підприємством завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (ряд. 25) на загальну суму ПДВ 833333,00 грн.

За результатами перевірки ДПІ податковим повідомленням-рішенням від 22.05.2015 року № збільшено ПрАТ "4-й ЕЗПГР" суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1249999,50 грн., з них 833333,00 грн. - за основним платежем, 416666,50 грн. - за штрафними санкціями.

Надаючи оцінку правомірності висновків податкового органу, суд враховує наступні обставини господарської діяльності позивача та положення законодавства.

Судом встановлено, що між ПрАТ "4-й ЕЗПГР" та ТОВ "Фрутарт" укладений договір поставки від 23.12.2014 року № 231214, предметом якого є передання постачальником у власність покупця товару, оплата за який здійснюється у відповідності до умов договору. Відповідальність за самовивіз товару зі складу продавця несе покупець.

На підтвердження поставки товару виписані первинні документи, а саме: видаткові накладні від 31.12.2014 року (№ РН-0000587, № РН-0000590, № РН-0000593, № РН-0000594, № РН-0000596) та податкові накладні від 31.12.2014 року на загальну суму 5000000,03 грн.; документи, які підтверджують перевезення товару, а саме: накази від 29.12.2014 року № 84 та № 85 про відрядження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до АДРЕСА_1 у період часу з 29.12.2014 року до 31.12.2014 року, довіреність від 29.12.2014 року № 141, якою начальнику гідротехнічної дільниці-головному інженеру ОСОБА_3 довірено отримання від ТОВ "Фрутарт" цінностей за договором № 231214 (груші, помело, помідори), звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 31.12.2014 року № 285 та № 286 та видаткові касові ордери до них.

Крім того, на підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ "Фрутарт" позивачем до суду надано товарно-транспортні накладні форми № 1-ТН від 31.12.2014 року № ФР-0000031, № ФР-0000032, від 02.01.2015 року № ФР-0000001, від 03.01.2015 року № ФР-0000003, від 04.01.2015 року № ФР-0000004, згідно з якими водій ОСОБА_2 на автомобілі МАЗ 5549 д.н. НОМЕР_1 здійснював завантаження товару за адресою: АДРЕСА_1, який перевозив до м. Херсона 31 грудня 2014 року, а також 2, 3, 4 січня 2015 року.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, у тому числі, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, у тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абз. 4 п. 198.3 ст. 198 ПК України).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абз. 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України).

При оцінці зазначених обставин судом встановлена розбіжність між документами наданими позивачем контролюючому органу під час перевірки та наявними у матеріалах справи, а саме: під час перевірки не надавались товарно-транспортні накладі. Зазначене регулюється положеннями ПК України, а саме: п. 44.6 ст. 44 - у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Крім того, суд відмічає невідповідність датування господарських операцій, а саме: згідно видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ "Фрутарт" товар отриманий 31.12.2014 року, а згідно звіту про використання коштів водій ОСОБА_2 та головний інженер ОСОБА_3 звітувалися 29.12.2014 року і добові, за період відрядження нараховані до 29.12.2014 року.

Також, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що для підтвердження проведення господарської операції необхідно зазначити подальше використання товару. Однак, документи на реалізацію товару позивачем не надані. Враховуючи специфіку товару (груші, помело, помідори) та період придбання грудень-січень, тобто, неможливість тривалого зберігання та відсутність умов для їх зберігання, суд вважає обґрунтованим висновки податкового органу про сумнівність реальності даного правочину.

У зв'язку з викладеним, суд стверджує, що реальність господарської операції має підтверджуватися належним чином заповненими бухгалтерськими документами. Однак, аналіз наданих суду документів не дає можливості безапеляційно констатувати їх відповідність фактичним операціям.

Суд не бере до уваги висновки експертизи від 07.07.2016 року, з огляду на наступне. Так, експерт підтвердив складення первинних бухгалтерських документів за господарською операцією позивача із ТОВ "Фрутарт" у грудні 2014 року, проте такі висновки не підтверджують використання товару позивачем у власній господарській діяльності (реалізацій, переробка тощо) чи подальшої реалізації. Крім цього, не спростовують висновки податкового органу про сумнівність тривалого зберігання фруктів (груші, помело) та овочів (помідори) взимку у складських приміщеннях без спеціального обладнання та реальність перевезення товару загальною вагою 73 тони одним водієм на одному автомобілі майже 4 дні поспіль - 31 грудня, 2, 3, 4 січня за маршрутом місто Костянтинівна Донецької області - місто Херсон.

Дана позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними у постанові від 03.02.2016 року № К/800/15199/13 про те, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті). При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

Також, відповідно до постанови Верховного Суду України від 22.09.2015 року обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

У постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 року суд зазначає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, на підставі досліджених у судовому засіданні первинних бухгалтерських документів позивача за господарськими операціями із ТОВ "Фрутарт", суд дійшов висновку про не підтвердження ПрАТ "4-й ЕЗПГР" факту поставки товарів на суму 5000000,03 грн. та його подальшої переробки чи реалізації. Як наслідок, позивачем завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму ПДВ 833333,00 грн.

Таким чином суд вважає правомірним рішення податкового органу про збільшення ПрАТ "4-й ЕЗПГР" грошового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доволі про незаконність спірного ППР.

За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак - відмовляє в задоволенні позову ПрАТ "4-й ЕЗПГР".

Керуючись ст. ст. 158 -163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити приватному акціонерному товариству "4-й Експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" у задоволенні позовних вимог до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08 серпня 2016 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 8.3.3