Справа № 826/24022/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Запорожченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Трансат" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Трансат" (далі - ТОВ "Фірма Трансат") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Голосіївському районі) про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.07.2015 р. №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 13.07.2015 р. №.

На вказану постанову ДПІ у Голосіївському районі подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ДПІ у Голосіївському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Фірма Трансат" з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Світком-Торг" за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки від 26.06.2015 р. №390/1-26-50-22-07-36884315.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 31 901,00 грн., у тому числі по періодах: червень 2013 року на суму 1 091,00 грн., липень 2013 року на суму 20 216,00 грн., серпень 2013 року на суму 3 594,00 грн., вересень 2013 року на суму 2 526,00 грн., жовтень 2013 року на суму 3 479,00 грн., листопад 2013 року на суму 574,00 гр., грудень 2013 року на суму 421,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.07.2015 р. №, яким ТОВ "Фірма Трансат" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 39 876,25 грн., в тому числі за основним платежем - 31 901,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 975,25 грн.

Підставою для прийняття такого рішення став висновок відповідача про відсутність реальності господарських операцій.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу України, визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, в тому числі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, при цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, а саме дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, в перевіряємий період позивач мав господарські правовідносини з ТОВ "Світком-Торг" (продавець) на підставі договору від 31 травня 2013 року №31/05/13, за умовами якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати покупцеві товар, визначений у пункті 1.2 цього договору, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах договору прийняти та оплатити цей товар (антени, кабель, акумулятори, гучномовці двухполосні для монтажу у підвісну стелю, рупорні гучномовці тощо).

При цьому, основними видами діяльності позивача є виробництво обладнання зв'язку, оптова торгівля іншими машинами і устаткуванням, неспеціалізована оптова торгівля.

На підтвердження реальності виконання вказаних договорів позивачем, зокрема надано договір 31 травня 2013 року №31/05/13, рахунки-фактури на оплату товару за червень - грудень 2013 року, що містять кількісні і якісні показники та розкривають зміст господарських операцій, видаткові та податкові накладні. Оплата товару підтверджується відповідними банківськими виписками, що містяться в матеріалах справи.

Перевезення товару здійснювалось за допомогою залучення перевізника - ТОВ "ІСК Трансекспо", що підтверджується договором перевезення продукції, актів приймання наданих послуг, реєстру єдиної первинної транспортної документації, подорожних листів вантажного автомобіля.

Також, позивачем підтверджено використання придбаного товару у власній господарській діяльності, а саме реалізації третім особам - ТОВ "ІСК Трансекспо" та ТОВ "Трансекспо-Інстал", згідно копій податкових та видаткових накладних, рахунків на оплату, банківських виписок, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, позивачем надано первинні документи, зокрема видаткові накладні, акти здачі-приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, згідно яких в подальшому продану контрагентам-покупцям продукцію змонтовано та поставлено на наступні об'єкти: реконструкція об'єктів інженерної та транспортної інфраструктури під Конгресно-виставковий центр в районі Паркової дороги в м. Києві; замовник ПрАТ "Індбуд"; будівництво Донецької міжнародної школи з центром раннього розвитку та енергоцентром на земельній ділянці площею 2,8090 га по пр. Богдана Хмельницького (східніше міського ставу) у Ворошиловському районі м. Донецьк; замовник TOB "ДМШ Григоріївська"; реконструкція приміщень №20, 24 під офіси в будівлі готельного комплексу по вул. Маріїнській, 1 м. Донецька, замовник TOB "НКБ Інжиніринг"; роботи з інсталяції системи пожежної сигналізації та системи газового пожежогасіння за адресою: м. Київ, вул. Кривоноса, 27, замовник ПрАТ "ДАТАГРУП" та інші.

В свою чергу, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом.

Як вбачається з акту перевірки наявність первинних документів щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «КМУ» відповідачем не заперечується, проте на його думку, такі первинні документи складені формально по операціям, які фактично не здійснювалися з метою штучного формування податкового кредиту.

Зазначені в акті перевірки обставини стосуються лише господарської діяльності контрагента позивача та подання ним податкової звітності, і жодним чином не доводять недобросовісності позивача та відсутності реальності господарських операцій.

Проте, чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Крім того, відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентом.

Разом з тим, жодним законом не передбачено право податкового органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Таким чином, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 13.07.2015 р. №, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ДПІ у Голосіївському районі необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 11.08.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.