Справа № 803/973/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. ЛуцькСправа № 803/973/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представників позивача Волкова І.М., Кондратюка В.В.,

представника відповідача Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» (далі - ТзОВ «Промагроінвест», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач, інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2016 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 15 291, 00 грн. та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2016 року № в сумі 27 302, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05 травня 2016 року по 16 травня 2016 року головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням податку на додану вартість управління податків і зборів з юридичних осіб Луцької ОДПІ та начальником відділу бюджетного відшкодування податку на додану вартість управління податків і зборів з юридичних осіб Луцької ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Промагроінвест» правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 61 165 грн., відображеної у податковій декларації з ПДВ поданій за жовтень 2015 року та у сумі 109 207 грн. відображеної у податковій декларації з ПДВ поданій за лютий 2016 року.

За наслідками вказаної перевірки був складений акт № 2188/12-02/31102277 від 23 травня 2016 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТзОВ «Промагроінвест» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2015 року, лютий 2016 року.

У пункті 4 вказаного акту перевірки зазначено, що на порушення абзацу «б» пункту 200.4 статті 200, підпункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України товариством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень 2015 року в сумі 61 165 грн. та за лютий 2016 року в сумі 109 207 грн.

На підставі цього акту Луцькою ОДПІ складено податкове повідомлення-рішення № від 08 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій в сумі 15 291 грн. та податкове повідомлення - рішення № від 08 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій в сумі 27 302 грн.

Вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають до скасування виходячи з наступного.

Висновок Луцької ОДПІ про завищення товариством заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень 2015 року в сумі 61 165 грн. та лютий 2016 року в сумі 109 207 грн. ґрунтується на тому, що ТзОВ «Промагроінвест» здійснює свою діяльність завідома без мети одержання прибутку (збитково). У зв'язку з чим Луцька ОДПІ не має можливості підтвердити формування податкових зобов'язань, відповідно і правомірність наявності від'ємного значення з ПДВ, а також бюджетного відшкодування за жовтень 2015 року, лютий 2016 року, оскільки неможливо встановити розумний економічний ефект діяльності ТзОВ «Промагроінвест».

21 липня 2016 року позивачем подано заяву за вх. № 9082/16 про збільшення позовних вимог (а. с. 31-32), відповідно до якої просить:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08 червня 2016 року про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 61 165 грн. та про застосування штрафних санкцій в розмірі 15 291 грн.;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08 червня 2016 року про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 109 207 грн. та про застосування штрафних санкцій в розмірі 27 302 грн.;

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 12 липня 2016 року (а. с. 22-23) представник відповідача адміністративний позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що товариством придбано (імпортовано) пристрій для відокремлення плодоніжок (гребеневідділювач) типу ODS-3/R, вартість придбання якого становить 273 921, 15 грн. (без ПДВ та митних платежів), сума ПДВ сплачена митним органам - 61 164, 65 грн., загальна вартість - 335 085, 80 грн.

При цьому, дане обладнання здається в оренду ДП «Еталон-Сервіс», ТзОВ «Ін-Тайм». Вартість оренди обладнання становить 5 000 грн.

Крім того, згідно договору зберігання № 01/11 від 01 листопада 2015 року укладеного з ТзОВ «Інтегробуд» плата за надані послуги зберігання майна становить 110 грн. за 1 тонну ягоди.

Вказує, що платник не документував процес формування ціни оренди, зберігання та заморозки шляхом складання калькуляцій.

Відтак, Луцька ОДПІ не має можливості підтвердити правомірність формувань податкових зобов'язань, відповідно і правомірність наявності від'ємного значення з ПДВ, а також бюджетного відшкодування за жовтень 2015 року, лютий 2016 року, оскільки неможливо встановити розумний економічний ефект діяльності ТзОВ «Промагроінвест».

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» зареєстровано як юридична особа 13 вересня 2000 року, що стверджується Відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Основними видами діяльності за КВЕД-2010 є: 46.38. Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками; 10.39. Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; 46.11. Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.90. Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10. Складське господарство; 68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а. с. 64).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 30 січня 2009 року № 100161670 товариство є платником ПДВ з 28 вересня 2000 року (а. с. 68).

ТзОВ «Промагроінвест» звернулося з листом № 24 від 21 квітня 2016 року до в.о. начальника Луцької ОДПІ, у якому просило провести перевірку задекларованих сум податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2015 року в розмірі 61 165 грн. та лютий 2016 року в розмірі 109 207 грн. (а. с. 73).

З 05 травня 2016 року по 12 травня 2016 року (термін продовжувався з 13 по 16 травня 2016 року) головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням податку на додану вартість управління податків і зборів з юридичних осіб Луцької ОДПІ та начальником відділу бюджетного відшкодування податку на додану вартість управління податків і зборів з юридичних осіб Луцької ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Промагроінвест» правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 61 165 грн., відображеної у податковій декларації з ПДВ, поданій за жовтень 2015 року, у сумі 109 207 грн. відображеної у податковій декларації з ПДВ, поданій за лютий 2016 року.

За результатами перевірки 23 травня 2016 року складено акт № 2188/12-02/31102277 правомірності нарахування товариством бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2015 року, лютий 2016 року (а. с. 7-12).

В акті перевірки зазначено, що згідно проведено аналізу ТзОВ «Промагроінвест» придбано (імпортовано) пристрій відокремлення плодоніжок (гребеневідділювач) типу ODS-3/R. вартість придбання становить 273 921, 15 грн. (без ПДВ та митних платежів), сума ПДВ сплачена митним органам - 61 164, 65 грн., загальна вартість - 335 085, 80 грн. При цьому дане обладнання згідно договору оренди № 01/11 від 01 листопада 2015 року здається в оренду ДП «Еталон-Сервіс» ТзОВ «Ін-Тайм». Вартість оренди даного обладнання становить 5 000 грн. в т.ч. ПДВ 833, 33 грн. з врахуванням вказаної вартості придбаного обладнання та вартості його оренди без врахування витрат на капітальний, поточний та ін. ремонт складе більше шести років.

Крім того, згідно договору зберігання № 01/11 від 01 листопада 2015 року укладеного з ТзОВ «Інтегробуд» плата за надані послуги зберігання майна становить 110 грн. за 1 тонну ягоди в місяць в т.ч. ПДВ, вартість яких занижено, у порівнянні із аналогічними послугами по галузі.

В зв'язку з чим Луцькою ОДПІ направлено лист платнику від 13 травня 2016 року № 7397/10/03-18-12-02 щодо формування ціни вартості оренди, зберігання та заморозки. Згідно отриманої відповіді платник не документував процес формування ціни оренди, зберігання та заморозки шляхом складання калькуляцій.

Відтак, інспекція дійшла висновку, що позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2015 року в розмірі 61 165 грн., за лютий 2016 року в розмірі 109 207 грн.

На підставі акта перевірки 08 червня 2016 року прийняті податкові повідомлення рішення № про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 61 165 грн. та про застосування штрафних санкцій в розмірі 15 291 грн. та № про завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 109 207 грн. та про застосування штрафних санкцій в розмірі 27 302 грн. (а. с. 14-15).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із пунктом 198.2 цієї ж статті датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто ПК України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг - це не підтвердження таких сум податковими накладними чи митними деклараціями.

З матеріалів справи убачається, що ТзОВ «Промагроінвест» придбано (імпортовано) пристрій для відокремлення плодоніжок (гребеневідділювач) типу ODS-3/R, вартість придбання якого становить 273 921, 15 грн., сума ПДВ сплачена митним органам - 61 164, 65 грн.

01 жовтня 2015 року між позивачем та ДП «Еталон-Сервіс» ТзОВ «Ін-Тайм» укладено договір оренди обладнання № 01/10, відповідно до якого відділював плодоніжок передається у строкове платне користування. Розмір плати оренди майна становить 6 000 грн. (до 01 травня 2016 року становила 5000 грн.) (а.с.45).

Кошти по наданню послуг з оренди вказаного обладнання ДП «Еталон-Сервіс» сплачуються в повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення №№ 126, 136, 137, 138, 139, 75, 109, 134 (а. с. 84-91).

З журналу-ордеру і відомості по рахунку 131 «Знос основних засобів за червень 2016 року» розмір амортизаційних відрахувань по пристрою з відокремлення плодоніжок становить 3 689, 97 грн. (а. с. 82-83).

Таким чином, прибуток від здачі в оренду становить 1 310, 03 (5 000 грн. оренда на час перевірки, амортизаційні відрахування - 3 689, 97 грн.). Станом на 30 червня товариством нараховано знос пристрою для відділення плодоніжок в розмірі 33 147, 33 грн.

Відповідно до приписів підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14.1 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В розумінні підпункту 14.1.27 пункту 14.1. статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1. статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Особливості визначення складу витрат платника податку в разі сплати процентів за борговими зобов'язаннями врегульовані у статті 141 ПК України.

Згідно з пунктом 141.1 статті 141 ПК України до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому не обов'язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об'єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є один із варіантів перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте з визначеного ПК України поняття ділової мети випливає, що обов'язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 28 лютого 2011 року у справі за позовом дочірнього підприємства «Пілснер Україна» до Сквирської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області про скасування податкового повідомлення-рішення, згідно якої збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності, як негосподарської.

Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

На переконання суду здача в помісячну оренду у розмірі 6 000,00 грн пристрою для відокремлення плодоніжок (гребеневідділювач) типу ODS-3/R, ціна придбання якого становить 273 921,15 грн є економічно обґрунтованою господарською операцією, оскільки за таких умов вказаний основний засіб здатен окупитися за 46 місяців.

Доводи податкового органу чому вказана господарська операція не є економічно доцільною та такою, що не несе ділової мети, належним чином не обґрунтовані. Представник Луцької ОДПІ у судовому засіданні також не зміг довести суду завідому збитковість вказаної господарської операції.

Таким чином, позивач правомірно сформував податковий кредит та заявив бюджетне відшкодування за господарською операцією з придбання пристрою для відокремлення плодоніжок (гребеневідділювач) типу ODS-3/R, отже оскаржуване податкове повідомлення рішення № від 08 червня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 61 165 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 15 291 грн. підлягає скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № від 08 червня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 109 207 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 27 302 грн., суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 01 листопада 2015 року між ТзОВ «Інтегробуд» та ТзОВ «Промагроінвест» укладено договір зберігання № 01/11 (а. с. 50-51). За умовами цього договору поклажодавець передає зберігачу, а зберігач приймає на відповідальне зберігання з 01 листопада 2015 року до 31 грудня 2016 року включно та зобов'язується повернути поклажодавцеві у схоронності лісову та садову ягоду.

Плата за надані послуги зберігачем зберігання майна поклажодавця становить 110 грн. за 1 тонну ягоди, в тому числі ПДВ 20% (пункт 3.2 договору), що на думку контролюючого органу є заниженням послуги зберігання майна.

Суд погоджується з твердженнями представника відповідача про заниження послуги зберігання лісової та садової ягоди, оскільки враховуючи аналогічні послуги у даній галузі, ці господарські операції Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» є завідомо збиткові, а оплата за надані послуги не здатна покрити основні витрати на електричну енергію, фріон для заправки холодильної камери, заробітну плату працівникам, які задіяні для виконання даних робіт (послуг) та інші витрати пов'язані зі зберіганням.

На підтвердження даного факту, представник відповідача у судовому засіданні надав копію витягу з електронного реєстру податкових накладних, з якого убачається, що мінімальна ціна за послуги по зберіганню в мінусовій камері становить від 126 грн за 1 кв.м. морозильної камери (а. с. 94-95).

Суд не погоджується з доводами представників позивача, що в даному договорі в графі «Розрахунки» в пунктах 3.1 та 3.3 є ще оплати за надані послуги оскільки це оплати за заморозку ягоди та послуги навантажувача і вони жодним чином не стосуються послуг за зберігання майна.

Крім того, в матеріалах справи є наявні договори оренди нерухомого майна за цей же період між товариством та ТзОВ «Птахокомплекс Губин» зі змісту яких вбачається, що вартість одного квадратного метра приміщення з ПДВ у місяць складає 23 200,00 грн. та в подальшому в доповненнях від 29 січня 2016 року та від 14 квітня 2016 року вона збільшується до 219,40 грн. за квадратний метр та відповідно з 15 квітня 2016 року становила 263,28 грн. за один квадратний метр, що дає підстави суду вважати, що ціна зберігання у розмірі 110 грн за 1 тону ягоди є досить низькою та нерентабельною для підприємства (а.с.52-58).

Враховуючи те, що позивач визначив ціну зберігання у розмірі 110 грн за 1 тону ягоди плодової, яка, на переконання суду займає більший об'єм ніж 1 кв.м. морозильної камери, господарські операції ТзОВ «Промагроінвест» є економічно не обґрунтованими, без наявної ділової мети, а, отже, не можуть вважатися господарською діяльністю та об'єктом оподаткування у розумінні Податкового кодексу України. З наведених мотивів податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № від 08 червня 2016 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 109 207 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 27 302 грн. є обґрунтованим та правомірним, а суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

За правилами частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» за подання даного позову сплатило судовий збір у розмірі 3 194, 48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 130 від 23 червня 2016 року та № 153 від 19 липня 2016 року (а. с. 2, 33).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, тому на користь ТзОВ «Промагроінвест» необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 1 150, 01 грн.

Керуючись статтею 94, частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 08 червня 2016 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 61 165 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 15 291 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 39497665) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагроінвест» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 2, ідентифікаційний код 311022277) судові витрати у сумі 1 150, 01 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят гривень одна копійка).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 02 серпня 2016 року.