Справа № 803/1068/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Луцьк Справа № 803/1068/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, позивач, підприємець) звернувся з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач, інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року; зобов'язання Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь позивача 76 855 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проведено виїзну позапланову документальну перевірку правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за березень 2016 року. За результатами перевірки складено акт № 2716/13-04/НОМЕР_1 від 14 червня 2016 року, у якому зафіксовані порушення пунктів «а» пункту 198.5 статті 198, 200.1, 200.4 «б» статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України). На підставі даного акту Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 76 855 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 38 427, 50 грн.

Зазначає, що придбаний автомобіль використовується в господарській діяльності для забезпечення виробничого процесу з оформленням шляхових листів.

В зв'язку з наведеним, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року № та зобов'язати Луцьку ОДПІ надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь позивача 76 855 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

В судове засідання 02 серпня 2016 року позивач та його представник не прибули, проте позивач просив розгляд справи за їх відсутності (а. с. 26).

Представник відповідача, суб'єкта владних повноважень, в наданих письмових запереченнях від 01 серпня 2016 року адміністративний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

В ході проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, не було документального підтвердження використання легкового автомобіля Audi A6 Avant в операціях, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Позивач здійснює господарську діяльність по наданню послуг перевезення вантажним транспортом. У підприємця відсутній вид діяльності - торгівля автотранспортними засобами, тобто вищевказаний автомобіль придбавався без мети реалізації його в наступних податкових періодах та нарахування і сплати податкових зобов'язань з ПДВ.

У зв'язку із вищевикладеним, ФОП ОСОБА_2 на порушення пункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України, занижено податкові зобов'язання з ПДВ за березень 2016 року в розмірі 76855 грн.

В судове засідання представник відповідача не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 22).

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому, позивач просить суд розглядати справу за відсутності його представника, що є його процесуальним правом), зазначене не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області 04 лютого 2009 року (а. с. 48-49).

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна.

Відповідно до направлення на перевірку № 000587 від 03 червня 2016 року та наказу Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області № 649 від 03 червня 2016 року старшим державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на підставі пункту 78.2 статті 78 ПК України, постанови КМУ від 27 грудня 2010 року № 1238, відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ФОП ОСОБА_2 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в розмірі 122 192 грн.

За результатами даної перевірки складено акт від 14 червня 2016 року № 2716/13-04/НОМЕР_1, яким встановлено порушення пунктів «а» пункту 198.5 статті 198, 200.1, 200.4 «б» статті 200 ПК України, ФОП ОСОБА_2 завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в податковій декларації за березень 2016 року на суму 76 855 грн. (а. с. 6-16).

До таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що ФОП ОСОБА_2 придбано у ТзОВ «Кондор-Авто» легковий автомобіль причіп «Audi A6 Avant», номер кузова - НОМЕР_4, 2012 рік випуску на загальну суму (з ПДВ) 461 130 грн., проте в порушення підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України занижено податкові зобов'язання з ПДВ за березень 2016 року на загальну суму 76 855 грн. так як до податкового кредиту приватного підприємця можливе включення податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованих лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях.

На підставі даного акту Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 76 855 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 38 427, 50 грн. (а. с. 5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує на таке.

За визначенням Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу (підпункт 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4 статті 200 ПК України).

Положеннями пунктів 200.5, 200.7, 200.8, 200.12, 200.13, 200.14, 200.15 ПК України встановлено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 198.4 статті 198 ПК України визначено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Спірні правовідносини полягають в тому, що згідно податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2015 року позивачем включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість за придбаний автомобіль «Audi A6 Avant», номер кузова - НОМЕР_4, 2012 рік випуску, на загальну суму 76 855 грн.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 придбано у ТзОВ «Кондор-Авто» легковий автомобіль причіп «Audi A6 Avant», номер кузова - НОМЕР_4, 2012 рік випуску на загальну суму (з ПДВ) 461 130 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 226/2016 від 15 березня 2016 року, видатковою накладною № РН-0000197 від 15 березня 2016 року, актом прийому-передачі транспортного засобу від 15 березня 2016 року, технічним паспортом автомобіля НОМЕР_5 від 15 березня 2016 року держ. номер НОМЕР_3 (а. с. 27, 28, 29, 37).

З матеріалів справи убачається, що у зв'язку з придбанням легкового автомобіля «Audi A6 Avant» ФОП ОСОБА_2 76 855 грн. включив до податкового кредиту, зокрема, з податкових накладних № 5 від 11 березня 2016 року та № 6 від 15 березня 2016 року, що відображено в акті перевірки і не заперечується позивачем (а. с. 33, 35).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктами 198.1, 198.3, 198.4 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Придбання позивачем транспортного засобу підтверджено відповідними первинними документами, які видані та заповнені відповідно до вимог законодавства, про що не заперечує відповідач.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що автомобіль було зареєстровано на громадянина, а не на підприємця оскільки відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС.

Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами, тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не передбачено зазначення як їх власник фізична особа -підприємець.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями, не передбачена. Тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Вказане кореспондується з нормами чинного законодавства, яке регламентує право власності фізичних осіб, уточнюючи його, та не обмежує можливості використовувати транспортні засоби у підприємницькій діяльності для реалізації прав власника.

Статтею 325 Цивільного кодексу України (ЦК України) встановлено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Факт використання позивачем придбаного транспортного засобу у його господарській діяльності підтверджується наказом-розпорядження № 2/с від 15 березня 2016 року «Про використання службового автомобіля», подорожніми листами службового легкового автомобіля № 01/03/2016 за період з 15 березня 2016 року по 31 березня 2016 року, № 01/04/2016 за період з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року, № 01/05/2016 за період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року та № 01/06/2016 за період з 01 червня 2016 року по 30 червня 2016 року (а. с. 38-42).

Зазначені докази використання придбаного транспортного засобу у господарській діяльності позивача Луцькою ОДПІ не спростовані.

Наведене свідчить, що ФОП ОСОБА_2 дотримані вимоги податкового законодавства щодо включення сплаченого ПДВ до податкового кредиту у березні 2016 року за операцією з придбання транспортного засобу, зареєстрованого за правилами діючого Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем не занижено податкові зобов'язання з ПДВ за березень 2016 року на суму 76 855 грн., а доводи Луцької ОДПІ з цього приводу повністю спростовано.

Щодо вимоги про зобов'язання Луцьку ОДПІ подати ГУ ДКС України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 76 855 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з пунктом 200.11 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктами 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Дана позиція суду узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 826/17403/14).

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем, Луцькою ОДПІ, не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення від 23 червня 2016 року № , суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування даного податкового повідомлення-рішення та зобов'язати Луцьку ОДПІ ГУ ДФС України у Волинській області подати ГУ ДСК України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 76 855 грн.

Згідно із частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 згідно платіжного доручення від 19 липня 2016 року № 1707 сплатив судовий збір у розмірі 2 531, 14 грн. (а. с. 2).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області.

Керуючись статтею 94, частиною шостою статті 128, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 23 червня 2016 року № .

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 76 855 грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять гривень) бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Стягнути з бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (43010, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2 531, 14 грн. (дві тисячі п'ятсот тридцять одну гривню чотирнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович