Справа № 2-а-360/11
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Біляївський районний
Справа № 2-а-360
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі у відмові перерахувати і виплатити державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, а також зобов»язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірах, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року, за період з 01.01.2000 року по 31.07.2009 року.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році, інвалід 2 групи, захворювання пов»язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року не виплачує йому державну пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком і додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Він звернувся з заявою про перерахунок пенсії до відповідача, але йому було відмовлено у зв»язку з тим, що немає підстав для перерахунку пенсії. У зв»язку з викладеним він звернувся з позовом до суду.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, подав заперечення на позов, в якому вказав, що позивачеві нараховується державна та додаткова пенсія згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року, розрахунок проведено автоматизованим шляхом з використанням програмного забезпечення, яке розроблено ЮЦ Міністерства праці і соціальної політики. Також вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком може застосовуватися виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно Закону України «Про загальнообов»якове державне пенсійне страхування», а не згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи із захворювання, яке пов»язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до дублікату посвідчення серія А № 108371, виданого 04.04.2007 року (а.с.7), вкладкою до нього № 614107 (а.с. 7), і довідкою до акту огляду МСЕК серія 2-18 ОВ № 025908 (а.с. 11).

Відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року йому було призначено державну пенсію і щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від цих обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я, соціального захисту постраждалого населення визначені у вищеназваному Законі.

Статтею 50 вказаного Закону передбачено, що особам, віднесеним до першої категорії, які є інвалідами другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 названого Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Крім того, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 523 від 30.05.1997 року «Про обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів та нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій.

Статтею 17 вказаного Закону встановлено, що до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом».

Відповідно до статті 19 названого Закону виключно Законами України визначаються мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідач при розрахунку призначених позивачеві державної і додаткової пенсії керувався постановами Кабінету Міністрів України № 831 від 26.07.1996 року та № 01 від 03.01.2002 року, чим були порушені вимоги ст.ст. 17, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти», а також № 530 від 28.05.2008 року.

У період з 2000 року до 2004 року законами України розмір мінімальної пенсії за віком не встановлювався.

Але, одночасно ч.3 ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат і допомоги, які є основним джерелом існування, повинні забезпечувати рівень життя не нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, якби розмір мінімальної пенсії був встановлений, то у будь-якому випадку, його величина не могла бути менше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму.

15 липня 1999 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про прожитковий мінімум», метою якого є встановлення розмірів мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім»ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій і інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції та Законів України».

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, текст статті 50 викладений в такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: зокрема

інвалідам ІІ групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами»;

Частини третя і четверта статті 54 замінені чотирма частинами такого змісту: «У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по ІІ групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами».

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Отже, з 22.05.2008 р. відновлена дія ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції до 01.01.2008 р.

Як вбачається з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно з ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з наведеного, відповідач повинен був провести нарахування та виплату пенсій позивачеві, виходячи з розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року, а не Постановами Кабінету Міністрів № 831 від 26.07.1996 року та № 01 від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року, а тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача у запереченні на позов на ст. 62 вказаного Закону щодо права Кабінету Міністрів роз»яснювати порядок застосування цього Закону, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, у тому числі й інших законів, якими встановлено розмірі мінімальних пенсій за віком.

З аналізу статей 50, 54 названого Закону вбачається, що за основу нарахування розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, береться мінімальна пенсія за віком.

Діючим законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише положеннями ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»якове державне пенсійне страхування», іншим нормативним актом цей розмір пенсії не визначений, а тому не можуть бути взятими до уваги посилання представника відповідача у запереченні на позов на ч.3 ст. 28 цього Закону, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої ст. 28, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачеві конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов»якове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при перерахунку пенсії позивачеві відповідач повинен керуватися положеннями ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 1 Закону України про прожитковий мінімум на 2000 рік, який становив 216,56 грн., ст. 1 Закону про прожитковий мінімум на 2001 рік, який становив 248,77 грн., ст. 1 Законів України про прожитковий мінімум на 2002-2003 роки, який становив 268 грн., ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум на 2004 рік», який становив 284,69 грн., ст. 65 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», яким встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 01 січня 2006 року 350 грн., з 01 квітня 2006 року 359 грн., з 01 жовтня 2006 року 366 грн., ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»- з 1 січня 2007 року 383 грн., з 01 квітня 2007 року 410,06 грн., з 01 жовтня 2007 року 415,11 грн., ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік»з 1 січня 2008 року 470 грн., з 01 квітня 2008 року - 481 грн., з 01 липня 2008 року 482 грн., з 01 жовтня 2008 року 498 грн., ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»залишений у розмірі прожиткового мінімуму на 01 жовтня 2008 року - 498 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»від 08.02.1995 року право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров»ю особи, не обмежується строком давності.

Доводи представника відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 155 КАС України, відповідно до якого адміністративний позов залишається без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого адміністративного суду є адміністративна справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд до уваги не приймає, оскільки позивачем до позову додане рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 17 листопада 2009 року, відповідно до якого управління Пенсійного фонду України зобов»язано зробити перерахунок пенсії, починаючи з 01.08.2009 року. Згідно цього ж рішення, позивач просив перерахувати пенсію, починаючи з 21.07.2009 року, тобто вимоги про перерахунок пенсії за період з 01.01.2000 року по 31.07.2009 року судом не розглядалися.

Оскільки відповідачем не виконані вимоги ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року, то на нього необхідно покласти обов»язок нарахувати і виплатити позивачеві державну і додаткову пенсію за період з 01.01.2000 року по 31.12.2007 року, та з 01.06.2008 року (оскільки перерахунок пенсії здійснюється з першого числа місяця) по 31.07.2009 року включно, виходячи з положень вказаних статей та ст. 28 Закону України «Про загальнобов»язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись ст. ст. 2, 7-9, 11, 71, 158-163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року, Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про прожитковий мінімум на 2000 рік», Законом України «Про прожитковий мінімум на 2001 рік», Законом України «Про прожитковий мінімум на 2002-2003 роки», Законом України «Про прожитковий мінімум на 2004 рік», Законом України «Про прожитковий мінімум на 2005 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік», суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про перерахунок та виплату пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі щодо відмови у перерахуванні і виплати державної і додаткової пенсії, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року за період з 01.01.2000 року по 31.12.2007 року, та з 01.06.2008 року по 31.07.2009 року включно.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену основну та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, що належали йому до виплати згідно ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року, а саме: основну пенсію у розмірі 8 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, додаткову пенсію у розмірі 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.01.2000 року по 31.12.2007 року, та з 01.06.2008 року по 31.07.2009 року включно, з урахуванням фактично отриманої суми за цей період.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_2