Справа № 826/19097/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2016 року № 826/19097/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг-Інвест"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг-Інвест" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2015, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс протиправне податкове повідомлення-рішення від 28.04.2015 №, оскільки відповідач на основі того, що позивач деякі декларації з податку на додану вартість направив двічі, помилково відобразив у картці платника податків податковий борг, так як дублювання податкових декларацій (подвійне направлення позивачем та подвійне прийняття податковим органом) призвело до подвійного зменшення рядка 23.2 Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок: «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах».

Представник позивача у судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що в ході перевірки було встановлено порушення терміну сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість, самостійно визначеного у поданому уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2011 року у сумі 1 066 024,00 грн. (затримка 105 днів).

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг-Інвест" щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

За результатами перевірки складено акт від 30.03.2015 № 136/26-59-15-03-94, яким встановлені порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідальність за порушення передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, зокрема: уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань до декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року № від 04.02.2014 зменшено р. 23.2 (Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах) на суму 1 215 379,00 грн., граничний термін сплати якого 04.02.2014 - фактична сплата зобов'язання в розмірі 1 066 024,00 грн. здійснена на підставі декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року № від 17.05.2014 (в КОР 20.05.2014).

Рішенням Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 15.04.2015 №14144/10/26-59-15-03-66 залишено без змін висновок до акта від 30.03.2015 № 136/26-59-15-03-94, а заперечення ТОВ "Петрохолдинг-Інвест" - без задоволення.

На підставі акта перевірки від 30.03.2015 № 136/26-59-15-03-94 відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 28.04.2015 №, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 213 204,80 грн. (за затримку на 105 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 066 024,00 грн.).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 28.04.2015 №, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, відповідно до статті 56 Податкового кодексу України.

Рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 16.07.2015 №10891/10/26-15-10-06 та Державної фіскальної служби України від 13.08.2015 № 17117/6/99-99-10-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення - рішення від 28.04.2015 №, а скарги ТОВ "Петрохолдинг-Інвест" - без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрохолдинг-Інвест", не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням від 28.04.2015 №, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно із пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно із пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, з аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що платник податків зобов'язаний сплачувати суму узгодженого податкового зобов'язання протягом граничних строків, оскільки за порушення таких строків наступає відповідальність у вигляді штрафної санкції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення від 28.04.2015 №, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 213 204,80 грн. (за затримку на 105 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 066 024,00 грн.).

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року (реєстраційний номер 398235 від 18.08.2011) проведено зарахування суми 1 215 379,00 грн. (рядок 23.2 декларації - зменшення податкових зобов'язань у наступних періодах) та взято на облік переплату в сумі 1 215 379,00 грн., за рахунок якої здійснювалось погашення поточних грошових зобов'язань з податку на додану вартість, якій самостійно визначались товариством у податковій звітності протягом 2012-2013 років. Відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за липень 2011 року (реєстраційний номер від 04.02.2014), в якому у рядку 23.2 зменшено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах в розмірі 1 215 379,00 грн., в КОР 04.02.2014 було нараховано суму 1 215 379,00 грн., яку 04.02.2014 частково було погашено за рахунок переплати в розмірі 149 355,00 грн., залишок суми в розмірі 1 066 024,00 грн. взято на облік, як податковий борг; у зв'язку із поданням податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року (реєстраційний номер від 17.05.2014 - задекларована сума в розмірі 10 302 558,00 грн.) в КОР 20.05.2014 проведено нарахування суми 10 302 558,00 грн., погашено податковий борг в сумі 1 066 024,00 грн. та в'язко на облік переплату в розмірі 9 236 534,00 грн.

Таким чином, відповідач стверджує, що оскільки позивачем грошове зобов'язання з податку на додану вартість, самостійно визначене у поданому уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2011 року (реєстраційний номер від 04.02.2014), було сплачено лише 20.05.2014, то оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Позиція позивача ґрунтується на тому, що позивач деякі декларації з податку на додану вартість направив двічі, що призвело до дублювання податкових декларацій (подвійне направлення позивачем та подвійне прийняття податковим органом) та до подвійного зменшення рядка 23.2 Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок: «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за жовтень 2011 року реєстраційний № від 13.02.2012 (т. 1, а.с. 65-68), в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» зменшив суму на 514 984 грн. (т. 1, а.с. 66).

Крім того, 29.02.2012 позивач повторно подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за жовтень 2011 року реєстраційний № (т. 1, а.с. 61-64), який в рядку 031 мітив відмітку про те, що помилки цього податкового періоду вже виправлялися раніше та в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» було відображено зменшення суми на 514 984 грн. (т. 1, а.с. 62).

Правомірність відображення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту в розмірі 514 984 грн. підтверджується пунктом 4.2 акта перевірки від 11.09.2012 №110/15-670/36798719.

31.01.2014 позивач подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за березень 2011 року реєстраційний № час прийняття: 17:43:06 (т. 1, а.с. 56-60), в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» зменшив суму на 587 323 грн. (т. 1, а.с. 57).

31.01.2014 позивач повторно подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за березень 2011 року реєстраційний № час прийняття: 18:09:00 (т. 1, а.с. 51-55), в якому в рядку 23.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах» зменшив суму на 587 323 грн. (т. 1, а.с. 52).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач подавав до відповідача по 2 (два) уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за такі періоди, як жовтень 2011 року (двічі було зменшено рядок 23.2 на суму 514 984 грн.) та березень 2011 року (двічі було зменшено рядок 23.2 на суму 587 323 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що подання товариством до відповідача по 2 (два) уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виправлених помилок за жовтень 2011 року та березень 2011 року призвело до похибки в розмірі 1 102 307,00 грн. (514 984 грн. + 587 323 грн.) та помилкового відображення відповідачем у картці платника податків податкового боргу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні 23.11.2015 суд зобов'язав відповідача надати пояснення щодо подвійного включення сум на підставі уточнюючих розрахунків: № від 13.02.2012, № від 29.02.2012, № від 31.01.2014, № від 31.01.2014 до облікової картки платника податків - ТОВ "Петрохолдинг-Інвест".

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач вищевказані вимоги суду залишив поза увагою та не надав суду жодних пояснень з даного приводу.

Таким чином, відповідачем жодним доказом не спростовані твердження позивача щодо подвійного відображення в обліковій картці ТОВ "Петрохолдинг-Інвест" сум, які були зменшені рядками 23.2 уточнюючих розрахунків: № від 13.02.2012 та № від 29.02.2012, № від 31.01.2014 та № від 31.01.2014, що призвело до похибки в сумі 1 102 307,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірності свого рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача вчини певні дії, а саме: впорядкувати КОР та виключити зайву звітність за жовтень 2011 року (прийняту за реєстраційним номером: ) з додатком № 2 до податкової декларації (реєстраційний номер: ) та звітність за березень 2011 року (реєстраційний номер: ) з додатками № 2, 3 для уникнення подвоєння до зменшення р. 23.2 у сумі 514 984,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 N 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за N 217/24994, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником. При взятті на облік платника протягом відповідного року територіальним органом Міндоходів відкриваються інтегровані картки платника з дати нарахування або сплати податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску (залежно від того, яка з цих подій настала раніше) (п. 1).

Інформація щодо нарахувань та надходжень платежів до бюджетів за платниками, у яких закриті інтегровані картки, враховується в оперативній звітності до кінця відповідного року, у якому відбулось таке нарахування та/або сплата (п. 6).

Операції в інтегрованій картці платника здійснюються в хронологічному порядку (п. 7).

Форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою (п. 11).

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації. Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації (п. 13).

Отже, здійснення дій щодо виключення операцій в інформаційній системі є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією структурного підрозділу територіальних органів Міндоходів, в даному випадку Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна позиція підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, в якій зазначено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти територіальний орган Міндоходів.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.04.2015 №.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов