Справа № 520/2824/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 520/2824/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Рева С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря Авраменка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2 та Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб - комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2013 року ОСОБА_5 (замінено на правонаступників -ОСОБА_3 та ОСОБА_4) звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб - комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» та ОСОБА_2, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила визнати протиправними дії відповідача з прийняття розпорядження № 554 від 26.07.2012 року про включення до числа службових квартир нежитлового вбудованого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 16,7 кв.м. та прийняття розпорядження № 692 від 26.09.2012 року щодо видачі ОСОБА_2 службового ордеру для вселення в кв. АДРЕСА_2; скасувати розпорядження Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради № 554 від 26.07.2012 року та № 692 від 26.09.2012 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 25.07.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В своїй скарзі апелянт посилається на те, що в основу висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 було покладено те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2012 року вбудоване нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, яке перебувало на праві власності ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2007 року № 2-7056/07, на даний час належить ОСОБА_5, а тому Київська районна державна адміністрація Одеської міської ради не мала права включати вказане приміщення до числа службових квартир та передавати його ОСОБА_2. Апелянт не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає, що ним в апеляційному порядку було оскаржено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2007 року № 2-7056/07, оскільки, на його думку, воно є незаконним, а договір купівлі-продажу від 10.10.2012 року - недійсним.

На підставі викладеного апелянтом ставиться питання про скасування постанови Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.08.2014 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради також подала апеляційну скаргу на вказану постанову Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року. Посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови, апелянт зазначив, що ОСОБА_5 на момент прийняття розпоряджень № 554 від 26.07.2012 року та № 692 від 26.09.2012 року не була власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а тому її права не могли бути порушені вказаними актами. Крім того, відповідач посилався на те, що приймаючи оскаржувані розпорядження Київська райадміністрація діяла у відповідності до положень чинного законодавства, на підставі та у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Також Київська районна адміністрація Одеської міської ради посилалась на пропущення позивачкою шестимісячного строку звернення до суду та на ненадання позивачкою доказів поважності його пропуску. Зважаючи на зазначене апелянт вважає, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року про поновлення ОСОБА_5 процесуального строку звернення до суду є незаконною.

На підставі викладеного, ставиться питання про скасування постанови Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.07.2012 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради, за клопотанням та поданими документами КП «ЖКС «Вузівський» було розглянуто питання про зміну функціонального призначення нежитлового приміщення з подальшим використанням його як службового житла по АДРЕСА_1, загальною площею 23,1 м2.

За результатом розгляду поданих документів було встановлено, що КП «ЖКС «Вузівський» переобладнало нежитлове приміщення під житлову квартиру загальною площею 23,1 м2, житловою площею 11,3 м2, а технічним висновком державного підприємства проектного інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Одеська філія підтверджено, що переобладнане нежитлове приміщення відповідає державним нормам та стандартам як квартира.

У зв'язку з вказаним, на підставі ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п. 3.2.4, 3.2.6, 3.2.7 Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року, Київська районна адміністрація Одеської міської ради затвердила технічний висновок щодо зміни функціонального призначення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2; включила житлову квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 23,1 м2, житловою площею 11,3 м2 до числа службового житла та передала її КП «ЖКС «Вузівський» для подальшого розподілу працівникам підприємства згідно діючого законодавства.

26.09.2012 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження № 692 щодо надання ОСОБА_2 службового жилого приміщення - квартири АДРЕСА_2 та видачі ОСОБА_2 службового ордеру для вселення в квартиру АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з вказаними розпорядженнями Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 оскаржила їх до суду першої інстанції, посилаючись на їх протиправність та необґрунтованість.

В обґрунтування поданого адміністративного позову ОСОБА_5 посилалась на те, що спірне нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2012 року, укладеного нею з ОСОБА_6, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.

Позивачка зазначила, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 належало ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2007 року, прийнятого у справі № 2-7056/07, та в подальшому було продано їй (ОСОБА_5.) на законних підставах, а тому вважала дії відповідача по включенню вказаного нежитлового приміщення до числа службових та передачі його ОСОБА_2 незаконними та такими, що порушують її конституційні права та позбавляють її набутого права власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не надав жодного доказу правомірності здійснення будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_2, зокрема, дозволу на здійснення реконструкції, що, на думку суду першої інстанції, свідчило про самочинне будівництво. Суд першої інстанції послався на те, що Київською райадміністрацією незаконно видано ордер на самочинно реконструйоване нерухоме майно, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує право власності ОСОБА_5

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність дій Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як суб'єкта владних повноважень, щодо прийняття розпоряджень про затвердження висновку щодо зміни функціонального призначення нежитлового приміщення під службову квартиру, включення житлової квартири АДРЕСА_2 до числа службового житла, передачу її КП «ЖКС «Вузівський» для подальшого розподілу працівникам підприємства згідно діючого законодавства та видачу службового ордеру ОСОБА_2 для вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Згідно п. 1.1 Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року (далі - Положення), Київська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та була створена нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 3.2.7 Положення до компетенції Київської районної адміністрації у галузі будівництва відноситься, зокрема, затвердження висновків про зміну функціонального призначення та технічний стан жилих та нежилих приміщень, будинків та споруд, розташованих на території району.

Ст. 15 Житлового кодексу України визначено компетенцію виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду на території району, міста, району в місті. Так, зокрема, вказані органи приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових (стаття 118), та видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141).

Згідно ст. 118 ЖК України жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

П. 3.2.6 Положення передбачено, що до компетенції Київської районної адміністрації відноситься також видача розпорядження про включення жилих приміщень до службових та ведення їх обліку.

Оскаржувані розпорядження Київської районної адміністрації ОМР від 26.07.2012 року № 554 та від 26.09.2012 оку № 692 було прийнято на підставі поданих КП «ЖКС «Вузівський», який являвся балансоутримувачем нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, документів.

Так, для розгляду питання щодо зміни функціонального призначення нежитлового приміщення за вказаною адресою та включення його до числа службових КП «ЖКС «Вузівський» було подано до Київської районної адміністрації клопотання про зміну функціонального призначення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, технічний висновок щодо можливості зміни функціонального призначення нежитлового приміщення в житлове (передбачувана квартира АДРЕСА_2) за вказаною адресою, виготовлений Державним підприємством «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Одеська філія, згоду мешканців парадної, в якій знаходиться дане нежиле приміщення, довідку з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна, виготовлену на замовлення КП «ЖКС «Вузівський», згідно якої у адресному реєстрі міста Одеси було зарезервовано наступну адресу об'єкта нерухомого майна - квартири - АДРЕСА_2.

У технічному висновку щодо можливості зміни функціонального призначення нежитлового приміщення в житлове (передбачувана квартира АДРЕСА_2 зазначено, що переобладнання нежитлового приміщення за вказаною адресою у житлове виконано із збереженням несучих та огороджуючих конструкцій будівлі з метою розташування у ній квартири та вказано про те, що переобладнане нежитлове приміщення відповідає державним нормам і стандартам та може експлуатуватися як однокімнатна квартира, а тому може бути змінено функціональне призначення вказаного приміщення.

Таким чином, КП «ЖКС «Вузівський» було подано до уповноваженого органу повний пакет документів, необхідний для зміни функціонального призначення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та переведення її у службову квартиру.

В ході розгляду даної адміністративної справи КП «ЖКС «Вузівський» було підтверджено факт перебування спірного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на балансі цього підприємства. Так, третьою особою по справі було надано до суду копії розпоряджень Одеського міського голови від 28.01.2003 року № 97-01р. із переліком житлових будинків, які були передані у повне господарське відання КП «ДЕЗ «Вузівський», та від 01.09.2011 року № 1521-01р. про внесення змін до розпорядження від 28.01.2003 року № 97-01р. щодо назви КП «ДЕЗ» на КП «ЖКС», згідно яких будинок по АДРЕСА_1 перебуває у повному господарському віданні КП «ЖКС «Вузівський» та знаходиться на балансі цього підприємства.

У поданому адміністративному позові ОСОБА_5 посилалась на те, що спірне нерухоме майно належало ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2007 року, прийнятого у справі № 2-7056/07, та згодом було продано їй на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2012 року.

Слід зазначити, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2007 року (справа № 2-7056/07), було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.12.2014 року, яке набрало законної сили. У своєму рішенні апеляційний суд Одеської області зазначив, що задовольняючи позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звернення стягнення на заставлене майно та визнання права власності, Малиновський районний суд м. Одеси не з'ясував факту належності нежитлового приміщення на праві приватної власності ОСОБА_7, а в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Також суд зазначив про те, що право власності на спірне нерухоме майно первісно за фізичними особами зареєстровано не було.

Крім того, апеляційний суд Одеської області вказав на те, що договір позики, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нотаріально не посвідчений, а тому в частині застави приміщення є нікчемним, а тому його невиконання не може мати наслідком звернення стягнення на нежитлове приміщення, яке є предметом спору.

Слід також зазначити, що оскаржуване розпорядження від 26.07.2012 року № 554, як і розпорядження № 692 від 26.09.2012 року, були прийняті Київською районною адміністрацією ще до укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу від 10.10.2012 року, тобто до придбання нею приміщення, а тому ніяким чином не порушували її прав та інтересів.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у Київської районної адміністрації ОМР повноважень на прийняття розпоряджень про затвердження висновків про зміну функціонального призначення нежилих приміщень, розташованих на території цього району, подання КП «ЖКС «Вузівський», у повному господарському віданні якого перебуває вказане нежитлове приміщення, всіх необхідних для цього документів, колегія суддів вважає, що оскаржуване розпорядження від 26.07.2012 року № 554 було прийнято відповідачем у межах повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства, правомірно та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягає.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для визнання протиправним та скасування розпорядження Київської районної адміністрації від 26.07.2012 року № 554 на те, що ОСОБА_2 не надав жодного доказу правомірності здійснення будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_2, зокрема, дозволу для здійснення реконструкції, як то передбачено ст. 152 ЖК, що, на думку суду першої інстанції, свідчить про самочинне будівництво, є необґрунтованими, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів здійснення переобладнання квартири саме ОСОБА_2 Крім того, ст. 152 ЖК встановлює необхідність отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради для переобладнання та перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, тоді як в даному випадку спірне приміщення не належало ОСОБА_2 на праві приватної власності, а перебувало у господарському віданні КП «ЖКС «Вузівський».

В свою чергу, посилання суду першої інстанції на порушення вимог чинного законодавства України у сфері містобудування, принципів та основ містобудівної діяльності також є безпідставним, оскільки вказане не було предметом розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, як вже зазначалось вище, технічним висновком Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Одеська філія щодо можливості зміни функціонального призначення нежитлового приміщення в житлове (передбачувана квартира АДРЕСА_2 встановлено, що переобладнане нежитлове приміщення відповідає державним нормам і стандартам та може експлуатуватися як однокімнатна квартира.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2013 року було задоволено клопотання ОСОБА_5 та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Долгих Марії Євгенівні. На розгляд експерта поставлено два питання: чи може бути змінено функціональне призначення вбудованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 під житлову квартиру у відповідності з державними будівельними нормами України; та визначити фактичну площу приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновку № 28-05/14 судової будівельно-технічної експертизи, складеному Долгих М.Є. 28.05.2014 року, зміна функціонального призначення вбудованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 під житлову квартиру у відповідності з державними будівельними нормами України неможлива. На друге питання експерт не зміг надати відповідь через відсутність доступу до нежитлового приміщення за вказаною вище адресою.

Про неможливість зміни функціонального призначення приміщення за адресою: АДРЕСА_1 експерт дійшла висновку, виходячи з того, що площа однокімнатної квартири повинна складати 30-40 м2 та мати нормативний набір приміщень, а площі 16,7 кв.м приміщення за адресою: АДРЕСА_1, згідно технічного паспорту від 26.09.2012 року, недостатньо для переобладнання приміщення у житлове.

Згідно ч. 5 ст. 82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Колегія суддів не приймає до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 28-05/14, складений Долгих М.Є. 28.05.2014 року, з огляду на те, що зазначений висновок було складено експертом без фактичного дослідження приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення його фактичної площі.

Крім того, слід зазначити, що експерт посилалась на технічний паспорт вбудованого нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 26.09.2012 року, тоді як з технічного висновку, виготовленого Державним підприємством «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Одеська філія у 2012 році та розпорядження Київської райадміністрації ОМР № 554 від 26.07.2012 року вбачається, що станом на 26.07.2012 року приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вже було переобладнано та його загальна площа склала 23,1 м2, з яких житлова - 11,3 м2.

Що стосується правомірності розпорядження Київської районної адміністрації ОМР від 26.09.2012 року № 692, слід зазначити наступне:

Згідно ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Відповідно до ст. 121 ЖК службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 також передбачено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Згідно п. 4 Положення до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі.

Також постановою ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 встановлено перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення. Згідно з п. 1 цієї постанови службові жилі приміщення можуть бути надані працівникам житлово-комунального господарства, зокрема, слюсарю-сантехніку.

У зв'язку з необхідністю в отриманні ОСОБА_2, який з 2008 року працює в КП «ЖКС «Вузівський» слюсарем-сантехніком ділянки № 4 службового житла, профспілкова організація КП «ЖКС «Вузівський» провела 05.03.2012 року засідання та одноголосно вирішила клопотати перед райадміністрацією Київського району про виділення службового житла ОСОБА_2

З урахуванням рішення профспілкової організації КП «ЖКС «Вузівський», директор цього комунального підприємства звернувся із відповідним клопотанням та необхідним пакетом документів до Київської районної адміністрації Одеської міської ради для вирішення питання щодо надання ОСОБА_2 службового жилого приміщення та видачі ордера на таке приміщення.

Як вже зазначалось вище, розпорядженням Київської районної адміністрації ОМР від 26.09.2012 року № 692 було задоволено клопотання керівництва КП «ЖК «Вузівський» від 05.09.2012 року про надання ОСОБА_2 службового житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 та вирішено видати ОСОБА_2 службовий ордер для вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на склад сім'ї - одна особа.

Ст. 122 Житлового кодексу встановлено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

П. 3.2.6 Положення, до компетенції Київської районної адміністрації ОМР відносилась, зокрема, видача ордерів на заселення особам, які перебувають на квартирному обліку в районі, на підприємствах, в установах та організаціях району; видача ордерів на службові жилі приміщення.

З урахуванням наявності рішення профспілкової організації КП «ЖКС «Вузівський», та клопотання керівництва цього підприємства, а також включення посади слюсаря-сантехніка, зайнятого у комунальному господарстві, у перелік осіб, які мають право на отримання службового приміщення, Київською районною адміністрацією, у відповідності до вимог чинного законодавства і було прийнято розпорядження від 26.09.2012 року № 692 про видачу ОСОБА_2 ордеру на вселення у службову квартиру АДРЕСА_2, яке є правомірним, а тому скасуванню також не підлягає.

З огляду на все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що Київська районна адміністрація ОМР, приймаючи оскаржувані розпорядження від 26.07.2012 року № 554 та від 26.09.2012 року № 692, діяла правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах наданих повноважень, а тому адміністративний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (первісно поданий ОСОБА_5.) є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що після подачі позову, ОСОБА_5 було подано до суду першої інстанції клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 117 КАС України суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; адміністративний позов, крім вказаного способу, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року було задоволено клопотання ОСОБА_5 та забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що не передбачено положеннями ст. 117 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 118 КАС України, якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

З огляду на те, що за наслідками розгляду даного позову колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також враховуючи застосування судом першої інстанції такого способу забезпечення позову, який не передбачено положеннями КАС України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року, одночасно з прийняттям рішення по даній справі.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, яка оформлена на ОСОБА_2 та накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, яка оформлена на ОСОБА_5.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.