Справа № 826/26011/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2016 року № 826/26011/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_3 про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі - відповідач), за участю третьої особи - ОСОБА_3 (далі - третя особа, ОСОБА_3.), в якому просить:

скасувати рішення відповідача індексний номер 16414005 від 11.10.2014 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31;

зобов'язати відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис (відмітку) про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства, номер запису 7301805, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31;

зобов'язати відповідача поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис номер 7301598 про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер 16414005 від 11.10.2014 підлягає скасуванню, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого провели державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, визнано недійсним в судовому порядку.

З огляду на зазначене, зважаючи на визнання недійсним договору купівлі-продажу, окрім рішення, підлягає також скасуванню запис, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачем, про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із поновленням запису про право власності позивача на земельну ділянку.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував з підстав необґрунтованості, зазначивши, що спірне рішення про державну реєстрацію права власності прийняте ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Окрім того, зазначив, що представник позивача звертався із заявою про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 та поновлення запису про право власності за позивачем, однак такі реєстрації дії неможливо здійснити без скасування рішення про державну реєстрацію права власності у встановленому порядку. Також на момент звернення із вказаною заявою дія рішення суду у справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого проведена державна реєстрація прав, була зупинена. На підставі зазначеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, пояснень щодо викладених позовних вимог не надав.

З урахуванням положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.10.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 229 (далі також договір купівлі-продажу), згідно якого ОСОБА_1 передала у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність земельну ділянку, площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства.

У зв'язку з укладенням Договору купівлі-продажу відповідачем проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31, номер запису про право власності 7301805, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №47113085.

Водночас, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08.09.2015 по справі № 372/2416/15-ц (провадження 2-997/15), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.10.2015 (провадження № 22-ц/780/5830/15) визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.10.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У зв'язку з визнанням договору недійсним, 09.11.2015 представник позивача звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якій просив, зокрема, скасувати запис про право власності за ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку та поновити запис про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Однак, листом від 11.11.2015 вих. № 51/01-16 відповідач відмовив у скасуванні та поновленні відповідних записів про право власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не надано судове рішення про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з частиною 5 статті 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом частини 9 статті 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868 в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В силу вимог положень пункту 1 частини 2 статті 9 Закону №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пунктів 8, 15 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Згідно пункту 36 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Частиною 1 статті 15 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 1 статті 19 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом, відповідачем 11.10.2014 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області за реєстром №229.

В подальшому, відповідачем відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень №31 та зареєстровано право власності продавця - ОСОБА_1 на вищезгадану земельну ділянку за №7301598, після посвідчення договору купівлі-продажу було зареєстровано перехід права власності до покупця - ОСОБА_3

З аналізу викладених норм вбачається, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень має встановити, в першу чергу, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. За відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, які передбачені статтею 24 Закону №1952-IV, державний реєстратор зобов'язаний провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, оскільки представником заявника подано необхідні документи, що підтверджують виникнення, перехід таких прав на нерухоме майно, у державного реєстратора не було підстав для відмови у державній реєстрації права власності, визначених статтею 24 Закону, щодо вказаної земельної ділянки, отже, відповідач при прийнятті рішення індексний номер 16414005 від 11.10.2014 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 діяв на підставі та у межах, наданих йому повноважень.

В той же час, як підтверджується матеріалами справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08.09.2015 у справі № 372/2416/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, позов задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.10.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, та зареєстрований в реєстрі за №229.

Вказаним судовим рішенням встановлено, зокрема, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є членами ФГ «Бджолине», про що зазначається в статуті господарства.

Відповідно до п.5.1 статуту ФГ «Бджолине», вказується що землі господарства складаються із земельних ділянок, одержаних членами господарства у власність для ведення селянського (фермерського) господарства в тому числі і земельну ділянку площею 3,3840 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Згідно із п. 4.3 статуту господарства члени господарства є власниками майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Члени господарства відповідно до законодавства України, володіють, користуються і розпоряджаються майном що є у їхній спільній сумісній власності, виходячі з мети статутної діяльності господарства.

Відповідно до 4.4-4.6 Установчого договору про діяльність ФГ «Бджолине», майно господарства належить йому на праві власності. Члени господарства є власниками майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, та відповідно до законодавства України, володіють, користуються і розпоряджаються майном що є у їхній спільній сумісній власності, виходячі з мети статутної діяльності господарства. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності членів господарства, здійснюється за згодою всіх членів господарства. Згода членів господарства на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Посилаючись, зокрема, на положення статті 355 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що майно, яке є у власності двох чи більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно зі статтею 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин, щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

На підставі викладеного судом зроблено висновок про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, оскільки ОСОБА_4, як співвласник майна та член ФГ «Бджолине», згоди на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, яке було нотаріально посвідчене, та зареєстроване, ні усно ані письмо не надавала, та така письмова і нотаріально посвідчена згода ОСОБА_4 відсутня.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.10.2015 залишено без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 08.09.2015 у справі № 372/2416/15-ц.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 08.09.2015 та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20.10.2015 залишено без змін.

Статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на те, що вказаний договір купівлі-продажу від 11.10.2014 визнано недійсним, відповідно, не може бути підставою для виникнення, переходу (перереєстрації) речових прав (права власності) на відповідну земельну ділянку за ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 16414005 від 11.10.2014 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області є таким, що підлягає скасуванню.

Водночас, у суду відсутні належні правові підстави для зобов'язання відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис (відмітку) про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис номер 7301598 про право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до змісту пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Отже, зважаючи на те, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державний реєстратор самостійно робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав, тому суд вважає вимоги в цій частині передчасними та не вбачає підстав для їх задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши подані документи та матеріали, проаналізувавши вищезазначені правові норми, з'ясувавши фактичні обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

З огляду на висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 індексний номер 16414005 від 11.10.2014 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 3,3840 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: територія Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення: для ведення селянського (фермерського) господарства, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 31.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ід.номер НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім гривень) 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко