Справа № 2а-12805/09/0570
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року справа №2а-12805/09/0570

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Арабей Т.Г.

суддів Бадахової Т.П., Малашкевича С.А.

при секретарі Тімченко М.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_3, за довіреністю

представника відповідача ОСОБА_4, за довіреністю

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ "Електропобудприлад" звернулося до суду з позовною заявою до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.07.2009р.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2009 року у справі №2а-12805/09/0570 задоволено позов Відкритого акціонерного товариства "Електропобудприлад", внаслідок чого визнано недійсним та скасувано податкове повідомлення-рішення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя №/0 від 20.07.2009 року про зменшення Відкритому акціонерному товариству «Електропобутприлад» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 219084,00 грн., у тому числі за листопад 2008 року на 61301,00 грн., грудень 2008 року на 89985,00 грн., квітень 2009 року на 67798,00 грн. по деклараціям за листопад, грудень 2008 року, квітень 2009 року.

Не погодившись з судовим рішенням Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція м. Маріуполя подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду і інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивується порушенням місцевим судом норм матеріального права, а саме п.п. 4.5.3 п.4.5 ст 4, п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 , п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п.п. 7.3.8 п.7.3 ст 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав рішення суду І інстанції.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Електропобутприлад» є юридичною особою, є платником податку на додану вартість з 26 червня 1997року(а.с. 166).

Жовтневою МДПІ м. Маріуполя в період з 17.06.2009 року по 01.07.2009 року проведена позапланова виїзна перевірка Відкритого акціонерного товариства «Електропобутприлад» з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 315854,00 грн. за листопад 2008 року, 255565,00 грн. за грудень 2008 року, 76539,00 грн. за квітень 2009 року шляхом перерахування на розрахунковий рахунок платника у банку, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.03.2009 року по 30.04.2009 року, за наслідками якої складено акт від 08.07.2009 року №1618/23-4/14312447.

20 липня 2009 року заступником начальника Жовтневої МДШ м. Маріуполя винесено податкове повідомлення - рішення №/0, яким на підставі акту перевірки від 08.07.2009 року №1618/23-4/14312447 за виявлені порушення ВАТ «Електропобутприлад» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 219084,00 грн. у тому числі за період листопад 2008 року у розмірі 61301,00 грн., грудень 2008 року 89985,00 грн., квітень 2009 року у розмірі 67798,00 грн.(а.с. 8).

Предметом спірного повідомлення - рішення є сума у розмірі 219084,00 грн. на яку зменшену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за порушення пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Перевіркою встановлено порушення порядку ведення податкового обліку, що призвело до завищення залишку відємного значення попереднього податкового періоду у листопаді 2008 року в сумі 61301,0 грн. та завищення бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 61301,0 грн., у грудні 2007 року в сумі 97308,0 грн. та завищення бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 89985,0 грн, а у квітні 2009 року в сумі 67798,0 грн. та завищення бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 67798,0 грн.

Апелянт не згоден з рішенням суду в частині коригування податкового зобовязання податку на додану вартість у жовтні 2008 року на суму 96,67 грн. та у листопаді 2008 року на суму 75,00 грн. за повернений товар підприємцем ОСОБА_6В, яка при отриманні товару не сплачувала їх вартість, а при поверненні товару не отримала від позивача гроші. Також апелянт вважає неправомірним коригування податкового зобовязанні за березень 2009 року в сумі 128 гривень за компенсацію електроенергії ,яку орендар ОСОБА_7 не потребляв у звязку з розірванням договору оренди. На думку апелянта це є порушенням пп.4.5.3 п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість».Оскільки дані підприємці за отримання товару та послуг сплату не проводили , то при поверненні товару грошова компенсація визначена у розмірі нуль гривень, а тому у позивача були правові підстави для коригування податкового зобовязання у зазначені періоди.

Іншою підставою для зменшення бюджетного відшкодування апелянт зазначає порушення змісту податкових накладних, в яких у порушення пп. 7.2.1, 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та п.12 Порядку заповнення податкової накладної № 165, відсутні обовязкові дані про кількість( обєм ) поставки та ціну одиниці продукції без врахування ПДВ, а тому позивачем безпідставно завищено податковий кредит на суму 20764,00 грн. Судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ « Таврія-Січ» у додатку № 1 до відповідних податкових накладних за № 61/1 від 06.08.2008 року та № 81 від 17.10.2008 року, зазначив кількість та ціну поставки, а тому колегія погоджує рішення суду першої інстанції щодо дотримання позивачем вимог п.15 Наказу ДПА України № 165 від 30.05.1997 року « Порядок заповнення податкової накладної» та вважає правомірним включенням позивачем до податкового кредиту суму у розмірі 20764,00 грн.. Доводи апелянта що додаток № 1 до перевірки не надавався, колегія судів не приймає , оскільки в акті перевірки робився аналіз повноти заповнення тільки податкових накладних, на підставі яких було зафіксовано порушення.

Судом 1 інстанції також встановлено, що ОСОБА_5 акціонерне товариство «Електропобутприлад» не здійснює придбання металобрухту, про що не заперечував апелянт у судовому засіданні, а тому у нього не має податкового кредиту з ПДВ та відсутні підстави для застосування вимог пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» , а тому позивачем правомірно до складу податкового кредиту, у жовтні 2008 року на суму 769,54 грн. та у листопаді на суму 92,91 грн. включено ПДВ з операцій по реалізації лому нержавіючої сталі , як відходів виробництва .

Зі змісту акту перевірки (сторінки 14, 25, 58) вбачається, що під час перевірки податковий орган встановив включення товариством до складу податкового кредиту обсяг придбання за митною вартістю. На думку податкового органу позивач повинен був включити обсяг придбання за договірною (контрактною) вартістю, у зв'язку з чим позивачем завищено податковий кредит на загальну суму 129432,00 грн., у тому числі у жовтні 2008 року на суму 39670,00 грн., у листопаді на суму 88066,00 грн., у березні 2009 року 1696,00 грн.

Судом встановлено, що ТОВ «Електропобутприлад» у жовтні та листопаді 2008 року на виконання умов контракту отримало, від «ЛАХING SHENGDING IMPORT & ЕХРОRТ СО., LТБ» Китай відповідно до вантажних митних декларацій : ВМД №703040406/8/601616 від 02.10.2008р. ; ВМД №703040406/8/601677 від 13.10.2008 року ; ВМД №703040406/8/601698 від 16.10.2008р. ; ВМД №703040406/8/601766 від 28.10.2008р. ;ВМД №703040406/8/700029 від 11.11.2008р. ;ВМД №703070407/8/700053 від 18.11.2008р. товари.

Також на виконання договору позивачем від ЗАТ «Златоустовский часовой завод» у березні 2009 року відповідно до вантажної митної декларації №703040406/8/700259 від 30.03.2009 року отримано реле часу у кількості 1050 штук на загальну ціну 19599,77 грн.

Податковий орган при перевірці встановив включення товариством до складу податкового кредиту обсяг придбання товару за митною вартістю. На думку апелянта позивач повинен був включити обсяг придбання за договірною (контрактною) вартістю, у зв'язку з чим позивачем порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» завищено податковий кредит на загальну суму 129432,00 грн., у тому числі у жовтні 2008 року на суму 39670,00 грн., у листопаді на суму 88066,00 грн., у березні 2009 року 1696,00 грн.

Відповідно до п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з імпортом таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому товар (товарна партія) вперше підпадає під режим митного контролю відповідно до митного законодавства.

Відповідно до пп. 1.20.5 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" у разі коли ціни на товари (роботи, послуги) підлягають держрегулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена згідно з принципами такого регулювання.

Таким чином, оскільки ціна імпортованого товару з метою обчислення ПДВ регулюється нормами Закону України «Про податок на додану вартість» та митного законодавства, встановлюється в розмірі договірної (контрактної) вартості такого товару, але не менше митної вартості, з урахуванням зазначених вище витрат та податків, зборів (обов'язкових платежів), у тому числі акцизних зборів, ввізного мита, що включаються у ціну товарів згідно з законами України з питань оподаткування, то вона вважається звичайною ціною і згідно п.п. 7.4.1.п.7.4 ст. 7 Закону України « Про податок на додану вартість» враховується для визначення податкового кредиту, а документом підтверджуючим право на отримання податкового кредиту є вантажно-митна декларація.

Враховуючи, що сплачений при імпорті товарів податок на додану вартість в бюджет Держави, відображений у вантажній митній декларації, фактично сплачений та включений в податковий кредит, колегія суддів вважає, що податковим органом безпідставно зменшено податковий кредит у розмірі 129432,00 грн.

Колегія суддів також погоджує висновок суду першої інстанції, що підставою коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту у листопаді 2008 року, березні 2009 року за отримані передоплати по експортним операціям, які фактично не передбачали операцію по відвантаженню товару, або іншого способу отримання товару -є уточнення податкових зобов'язань по податку на додану вартість, які були помилково застосовані к цим операціям за ставкою 20%, в той час коли згідно законодавству повинна бути застосована ставка нуль відсотків, ані з метою зміни суми компенсації за поставлені на експорт товари, тому неправомірно зроблено перерахунок податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 67725,00 грн.

Крім того, представник апелянта у судовому засіданні відмовився від апеляційної скарги в частині коригування податкового зобовязання ПВД в грудні 2008 року на суму 53,0 грн. у звязку з поверненням молока працівникам підприємства, оскільки ця сума не увійшла до загальної суми зменшення бюджетного відшкодування ПДВ згідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає постанову суду І інстанції такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 71, 160, 167, 195, 196, , п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 , 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2009р. у справі № 2а-12805/09/0570 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2009р. у справі № 2а-12805/09/0570 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 квітня 2010 року. Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 26 квітня 2010р.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий Т.Г.Арабей

Судді Т.П.Бадахова

ОСОБА_8