Справа № 206/3909/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/3909/16-а
Провадження № 2-а/206/85/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2016рокуСамарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Ременяк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську, інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Кузьміна Олега Васильовича, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 червня 2016 року Інспектором 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядовим поліції Кузьминим Олегом Васильовичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення ПС2 №973912, про те, що він 21 червня 2016 року о 17 год. 30 хв. по вулиці Гаванській, 16 у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2, порушив Правила Дорожнього Руху, а саме пункт 2.9 - під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, а саме - розмовляв по телефону. За дане порушення його притягнуто до відповідальності на підставі ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень. Він з фактом порушення п. 2.9 ПДР України не погодився, про що одразу, після зупинки автотранспортного засобу, заявив інспектору поліції, вимагаючи надати наявні докази порушення ПДР. Категорично заперечував будь-яке порушення ПДР, зазначаючи про те, що в найближчий час він не міг розмовляти по телефону, так як ніяких дзвінків йому не надходило і сам він нікому не телефонував. Також, неодноразово було наголошено про те, що у співробітників поліції відсутні будь-які докази скоєння ним вказаного порушення, а обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях та суб'єктивних переконаннях, оскільки через затемнене заднє скло його автомобіля взагалі важко розгледіти будь-що, що відбувається в салоні. Таким чином, він вважає, що вказана вище постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Виходячи з вищенаведеного, винесена постанова усправі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами без складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірною і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Окрім того, він вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення. Його незаконно притягнуто до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Так, при винесенні постанови співробітник поліції порушив вимоги статті 280 КУпАП, яка передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодних з перелічених дій службовою особою проведено не було. Проте, в постанові зазначено, що інспектор 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядовий поліції Кузьмин Олег Васильович Кузьмин Олег Васильович розглянув матеріали адміністративного правопорушення, на підставі яких притягнув його до адміністративної відповідальності. Насправді жодних матеріалів, окрім самої постанови у справі про адміністративне правопорушення, не існує. За таких обставин, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказане вище свідчить про те, що співробітник поліції розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

На підставі викладеного просить суд визнати дії інспектора 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядового поліції Кузьмина Олега Васильовича з притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 973912 від 21.06.2016р. інспектора 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядового поліції Кузьмина Олега Васильовича про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на у розмірі 425 гривень (а.с.2-5).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції повинні були скласти протокол, а не відразу постанову, оскільки він був не згодний з порушенням. Незгоду виразив усно.

В судовому засіданні відповідач Кузьмін О.В. проти позовних вимог заперечував та просив відмовити. Пояснив, що було порушення. Доказами якого є відео. На якій ОСОБА_1 не заперечував. Він пояснив, що у нього коробка автомат.

Також відповідач надав письмові заперечення, які обґрунтовує тим, що під час патрулювання 21 червня 2016 року ним був помічений автомобіль марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2, водій якого керував транспортним засобом та під час руху користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, чим порушив вимоги пункту 2.9 «д» Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р., а саме, розмовляв по мобільному телефону в м. Дніпропетровськ на вул. Гаванській, біля будинку № 16. Керуючись Правилами дорожнього руху, водієві механічного транспортного засобу забороняється керувати автомобілем та під час руху користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руках. Оскільки водій, користуючись засобами зв'язку, тримає їх у руці під час руху, він керує транспортним засобом за допомогою однієї руки і при цьому відволікається від сприйняття дорожньої обстановки, що може призвести до виникнення аварійної обстановки або навіть до дорожньо-транспортної пригоди, введена заборона на користування ними під час руху. Кожний повинен виконувати Правила дорожнього руху та має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. Позивач, як водій, повинен був розуміти усю відповідальність, сідаючи за кермо, та зберігати безпечні обставини на дорозі. За кермом знаходився ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. Ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, вчинюване позивачем, за яке передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 973912 від 21.06.2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015року № 1395. Він при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Ст. 33 КУпАП, встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити,що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Весь час у нього працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. В позові ОСОБА_1 вказує, що він одразу не погодився з правопорушенням, заявив це інспектору, вимагаючи надати докази. Але на відеозапису, чітко видно, що позивач не оспорював вчинене ним правопорушення, погодився з ним та сумлінно поставив підписи у постанові. Тобто він визнав свою провину, а в позові просто вводить в оману шановний Суд, намагаючись уникнути при цьому відповідальності за свої протиправні дії, що є неприпустимим. Що стосується посилання позивача на неможливість винесення постанови та розгляду справи поліцейськім «прямо на дорозі», то треба зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП у випадках, коли не складається протокол, уповноваженими органами на вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Тому доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими і до уваги прийматися не можуть. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають (а.с.18-19).

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши відеозапис, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 21.06.2016 року о 17:30год. Інспектором 8 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовим поліції Кузьмін Олегом Васильовичем відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 973912 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП., а саме: ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», порушив п. 2.9 "д" Правил дорожнього руху - під час руху користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону (а.с.6).

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював вчинене ним правопорушення, погодився з ним та поставив підписи у постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тому суд не бере до уваги твердження позивача щодо відсутності адміністративного протоколу.

Правилами дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, п. 2.9 "д" чітко визнано, що водію забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Інспектор 8 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовий поліції Кузьмін О.В. при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163 КАС

України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 21 червня 2016 року серії ПС2 №973912, якою за ч.2 ст.122 КУпАП накладено штраф у розмірі 425,00 грн., відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков