Справа № 816/613/16
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 р.Справа № 816/613/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2016р. по справі №816/613/16

за позовом Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, звернулась до суду із адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 6800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 6800,00 грн., який виник внаслідок несплати в добровільному порядку у встановлені законом строки суми фінансових санкцій, яка була визначена на підставі рішення Карлівською об'єднаною державною податковою інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 19.10.2015 року № 9/16-21-12/НОМЕР_1, у зв'язку з порушенням вимог статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 року "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Зазначив, що оскільки відповідачем не було сплачено в добровільному порядку суму боргу, вказані кошти підлягають стягненню у судовому порядку.

За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року (з урахуванням ухвали суду від 08.07.2016 року про виправлення описки) адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 6800,00 (шість тисяч вісімсот) гривень шляхом перерахування коштів на р/р № 057, одержувач платежу - Карлівське УК/с.Попівка/21081500(08)".

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року та прийняти нову постанову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на незаконність оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про наявність встановлених законом підстав для стягнення з відповідача суми боргу, оскільки жодних перевірок позивача проведено не було та відповідних актів за їх наслідками не складалось. Зазначила, що посилання суду першої інстанції на відсутність факту оскарження рішення про застосування фінансових санкцій є помилковим, оскільки відповідачем було оскаржено в судовому порядку рішення адміністративної комісії Попівської сільської ради щодо незаконного складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також посилається на порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, оскільки жодних повідомлень про дату час та місце розгляду справи відповідачем отримано не було.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час її апеляційного перегляду, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПО № 150259 від 06.08.2015 року, складеного працівниками Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області, Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 19.10.2015 року № 9/16-21-12/НОМЕР_1, яким відповідачу нараховано штраф у розмірі 6800,00 грн., у зв'язку з порушенням вимог статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Рішення про застосування фінансових санкцій від 19.10.2015 року № 9/16-21-12/НОМЕР_1 надіслано відповідачу поштою та отримане останнім 28.10.2015 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

В зв'язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку суми податкового боргу у розмірі 6800,00 грн., податковий орган звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути вказані кошти у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не було в добровільному порядку у встановлені терміни погашено суму заборгованості у розмірі 6800,00 грн., то податковий орган правомірно звернувся до суду із адміністративним позовом про стягнення даної суми боргу у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час її апеляційного перегляду не було надано доказів оскарження в адміністративному або судовому порядку рішення Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 19.10.2015 року № 9/16-21-12/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з непогашенням платником податків узгоджених сум податкових зобов'язань у законодавчо встановлені строки, Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 07.12.2015 року № 822-23 на загальну суму податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у розмірі 6800,00 грн., яка отримана відповідачем 19.12.2015 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Позивачем надано суду належне документальне підтвердження того, що податковий борг відповідача після надіслання (вручення) йому зазначеної податкової вимоги існував не припиняючись.

Відтак, зважаючи на положення п.59.5 ст.59 ПК України, якими передбачено, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.87.1 ст.87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість звернення податкового органу до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 6800 грн.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо неправомірності висновків суду першої інстанції про наявність встановлених законом підстав для стягнення з відповідача суми боргу, оскільки жодних перевірок позивача проведено не було та відповідних актів за їх наслідками не складалось, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Положеннями статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790, визначено, що фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (пункт 2 Порядку).

Підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, серед іншого, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (пункт 5 Порядку).

Як було встановлено під час розгляду справи, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій від 19.10.2015 року № 9/16-21-12/НОМЕР_1 слугував протокол про адміністративне правопорушення ПО № 150259 від 06.08.2015 року, складений працівниками Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області.

З приводу підстав винесення податковим органом відповідного рішення, яким визначено суму грошового зобов'язання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту їх сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

При цьому, питання правомірності застосування фінансових санкцій не може бути предметом доказування, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким такі санкції застосовані, не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Відтак, зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на правові приписи законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми податкового боргу.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення суми боргу через оскарження відповідачем у судовому порядку рішення адміністративної комісії при виконкомі Попівської сільської ради про накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки відсутні будь-які причинно-наслідкові зв'язки між розглядом даних справ. Також, як зазначив позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції, сума адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. відповідачем сплачена добровільному порядку.

Посилання заявника на неналежне повідомлення судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи судом першої інстанції здійснювався в порядку скороченого провадження.

Особливості розгляду справи в порядку скороченого провадження визначені ст. 183-2 КАС України.

Згідно ч.ч. 3-5 вказаної статті Кодексу встановлено, що про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду.

Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом таких строків: 1) не пізніше наступного дня з дня надходження до суду заяви відповідача про визнання позову; 2) не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача; 3) не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача; 4) не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Згідно із ч.2 ст. 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року відкрито скорочене провадження по даній справі. Дана ухвала була направлена відповідачу засобами поштового зв'язку та отримана останнім 26.05.2016 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Матеріали справи не містять доказів подачі відповідачем заперечень на позовну заяву або доказів звернення із відповідною заявою про розгляд справи за загальними правилами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення судом відповідача про розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2016р. по справі № 816/613/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2016р. по справі №816/613/16 за позовом Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 10.08.2016 р.