Справа № 820/3242/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 серпня 2016 р. № 820/3242/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю:

представника позивача - Гужви М.В.,

представника відповідача - Мельниченка О.І.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви в порядку ст. 137 КАС України, просить суд:

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 03.08.2016, винесену Комінтернівським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в ЗПВ № 50356444, в частині арешту коштів, призначених для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", для сплати яких застосовується поточний рахунок № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Харків, МФО 351618;

- зобов'язати відповідача скасувати арешт, накладений на грошові кошти на поточному рахунку Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Харків, МФО 351618.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив оскаржуваною постановою накладено арешт на рахунок, який використовується підприємством для виплати заробітної плати працівникам та здійснення нарахувань на заробітну плату.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що спірна постанова є законною, обґрунтованою та такою, що винесена на підставі Закону України "Про виконавче провадження", натомість твердження позивача про наявність практики ВГС України з приводу того, що своєчасність та повнота виплати заробітної плати працівникам не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оскільки здійснюється у першочерговому порядку, не стосується даних спірних правовідносин, оскільки за зведеним виконавчим провадженням стягувачами є зокрема фізичні особи, які працюють або працювали на підприємстві позивача, отже, стягнуті грошові кошти боржника будуть насамперед перераховані стягувачам - працівникам позивача за виконану працю на підприємстві, а позивач водночас бажає оплатити також працю звільнених працівників. Отже, державним виконавцем жодним чином не було порушено прав працівників Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування".

У судовому засіданні представник позивача Гужва М.В., підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Мельниченко О.І., проти позову заперечував, посилаючись на обставини наданих суду письмових заперечень, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з накступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № .08.2016 було прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою на підставі рішень судів накладено арешт на кошти, що містяться зокрема на рахунку № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Харків, МФО 351618 та інших, та належать боржнику (позивачу), в межах суми боргу -5572940,76 грн. (а.с. 155-162).

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) .

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 32 Закону № 606-XIV передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 52 Закону № 606-XIV, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Частиною 4 статті 52 Закону № 606-XIV передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 57 Закону № 606-XIV встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 606-XIV державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, ст. 1 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець в ході виконавчого провадження зв'язаний не лише вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а здійснює виконавче провадження в межах повноважень та у спосіб, що визначені також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягатимуть примусовому виконанню.

Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 03.08.2016 в рамках ЗВП № 50356444, арешт накладено на кошти, що містяться зокрема на рахунку № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Харків, МФО 351618.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що вказаний рахунок використовується ДП "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску та інших обов'язкових зборів та платежів, при цьому, суд зазначає, що цільове призначення рахунку підтверджується наданими суду платіжними дорученнями ( а.с.32-44).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частина 5 ст. 97 Кодексу Законів про працю України встановлює, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 ст. 10 Конвенції "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Згідно положень ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 24 Закон України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Суд зазначає, що за невиплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи інших установлених законом виплат встановлено кримінальну відповідальність за ст. 175 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" закріплено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону). Платники єдиного внеску, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону (роботодавці), під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі (ч. 8 ст. 9 Закону).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч. 12 ст. 9 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуюче викладене, суд зазначає, що спірна постанова про арешт коштів боржника від 03.08.2016, винесена Комінтернівським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в ЗПВ № 50356444, в частині арешту коштів, призначених для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", для сплати яких застосовується поточний рахунок № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м.Харків, МФО 351618 , є такою, що не відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України, оскільки перешкоджає виплаті працівникам боржника заробітної плати, чим порушує їхні права, передбачені Конституцією та Законами України, а також призводить до невиконання підприємством визначеного законом обов'язку щодо своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та здійснення інших нарахувань на заробітну плату.

Згідно зі частиною 1, 2 та 5 статті 60 Закону № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про арешт коштів боржника від 03.08.2016, винесену в рамках ЗПВ № 50356444.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, є саме скасування постанови про арешт коштів боржника від 03.08.2016, винесеної Комінтернівським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в ЗПВ № 50356444, в частині арешту коштів, призначених для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", для сплати яких застосовується поточний рахунок № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Харків, МФО 351618, а відтак, у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача скасувати арешт, накладений на грошові кошти на поточному рахунку Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Харків, МФО 351618 , яка є водночас також похідною від вимоги про скасування спірного рішення, суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування" до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 03.08.2016, винесену Комінтернівським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в ЗПВ № 50356444, в частині арешту коштів, призначених для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з двигунобудування", для сплати яких застосовується поточний рахунок № 7772 у філії АТ "Укрексімбанк", м.Харків, МФО 351618.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09 серпня 2016.

Суддя Мар'єнко Л.М.