Справа № 265/4006/16-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4006/16-а
Провадження №2-а/265/131/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря Цепи К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевськом у районі міста Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання провести нарахування та виплату пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (далі за текстом УПФУ), в якому просила визнати неправомірною бездіяльність управління щодо поновлення з 01.06.2015 року виплати їй раніше призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати відповідача здійснити з 01.06.2015 року нарахування і виплату їй раніше призначеної пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що із 01.06.2016 року припинили свою дію правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, та інших визначених законом посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, тому перешкоди для виплати їй пенсії відсутні, отже відповідач не виплачуючи пенсію з 01.06.2016 року порушує її право на соціальний захист.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи до судового засідання не зявилась, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти їх задоволення, в межах заперечень посилався на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 03.09.2014 року як отримувач пенсії за віком (мати інваліда з дитинства) відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проводилась до 31.03.2015 року включно. Так як позивач працює на посаді державного службовця, керуючись нормами Законів України «Про винесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015 року та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, управління ПФУ з 01.04.2015 року не проводить їй виплату пенсії за віком.

Суд, з урахуванням думки позивача, заперечень представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.09.2014 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, як отримувач пенсії за віком. Позивачу призначено пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку відповідно до вимог ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно трудової книжки, позивач з 01.01.2014 року працювала на посаді Радника податкової та митної інспекції 3 розряду Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства Доходів України у Донецькій області. З 17.08.2015 року ОСОБА_1А в межах установи переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу спеціальних перевірок управління доходів і зборів з фізичних осіб. відповідно до аркушів 6-7 трудової книжки 30.03.1994 року позивачем прийнято присягу державного службовця. З 01.04.2015 року до теперішнього часу виплата пенсії позивачу не проводиться.

Законом України «Про винесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, було внесено зміни до абзац. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, та визначено, що «Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення їм пенсії.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII цей Закон набирає чинності з 01.04.2015 року.

Разом з тим відповідно до п.5 розділу III «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-III передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів «Про державну службу» «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», податкового та митного кодексів України, положення про помічника-консультанта народного депутата України. Вказаний у даному пункті Закон прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність зокрема норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року посади, на яких працювала позивач, не давали права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у звязку з чим перешкоди для виплати пенсії за віком в зазначений час були відсутні.

Абзацом 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, передбачено, що у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, абзаци 2 та 3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» викладено в новій редакції: «Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. З аналізу наведених положень Закону №911-VIII від 24.12.2015 року слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка підпорядкована діям норм Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набуває така особа право на пенсію чи ні.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону 911-VIII цей Закон набирає чинності з 01.01.2016 року. Таким чином правових підстав для виплати ОСОБА_1 з 01.01.2016 року пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не має.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач звернулась до управління ПФУ із заявою про поновлення виплати пенсії за віком 13.06.2016 року. Відповідь Відповідача, що відсутність підстав для виплати з 01.06.2015 року пенсії за віком була надана ОСОБА_1 23.06.2016 року за вих. номером №2384/02. Таким чином позивач звернулась до Суду в межах шестимісячного строку з дня коли вона дізналась про порушення свого права на отримання пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, позивач, як працююча особа, з 01.06.2015 р. до 01.01.2016 р. часу набуття законної сили Законом України від 24.12.2015 р. № 911-VIII, має право на отримання пенсії за віком в розмірі, передбаченому абзацом 4 частини 1 статті 47 Закону № 1058.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо поновлення виплати пенсії позивачу з 01.06.2015 р. по 31.12.2015 р. є протиправною. Способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме, поновити виплату пенсії з 01.06.2015 р. по 31.12.2015 р. в розмірі, визначеному абзацом четвертим частини першої статті 47 Закону України № 1058, оскільки позивач є працюючою особою.

Тож позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-11, 69, 70, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про визнання бездіяльність неправомірною та зобовязання нарахувати і виплатити пенсію за віком з 01.06.2015 року задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, щодо поновлення ОСОБА_1 з 01.06.2015 по 31.12.2015 року виплати пенсії за віком в розмірі, визначеному абзацом четвертим частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року в розмірі, визначеному абзацом четвертим частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ___________________________