Справа № 466/1291/15-а
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2016-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1291/15-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Львова, Державного підприємства «Львівський державний авіаційно ремонтний завод» та Міністра оборони України, треті особи: Начальник Львівського гарнізону, Житлова комісія Львівського обласного військового комісаріату Львівського обласного воєнкомату та Антикорупційний комітет України про усунення корупції та спонукання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

24.02.2015 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Квартирно експлуатаційного відділу м. Львова, Державного підприємства «Львівський державний авіаційно ремонтний завод» та Міністра оборони України про усунення корупції та спонукання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивач ОСОБА_2 до березня 1999 року, проходив військову службу у Збройних силах України. Наказом Міністра оборони від 09 березня 1999 року позивач звільнений в запас. Позивача ОСОБА_2 було звільнено з лав Збройних Сил України у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Позивачі неодноразово зверталися до відповідачів з вимогою надати інформацію та видати довідку про те, на якому місці в списку черговиків на отримання житла перебуває сім`я позивачів станом на момент звільнення позивача ОСОБА_2 1999 року. Однак відповідачем дана інформація не була надана, довідка не видана позивачам, тому вони звернутися до суду просять спонукати відповідача Міністра оборони України усунути прояви корупції, спонукати відповідача надати позивачу Витяг із списку позачерговиків на час звільнення на пенсію в 1999 році про номер: у списку позачерговиків 117 Авіа-ремонтного заводу (в/ч НОМЕР_1 ); у списку позачерговиків КЕВ Гарнізону м. Львова; позачерговиків на контролі ГлавКЕУ Міністерства оборони України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав повністю, з мотивів викладених в позовній заяві, просив його задовольнити. В подальшому в судові засідання не з`являвся з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Квартирний-експлуатаційний відділ м. Львова позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» позовні вимоги не визнав посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові заперечення проти позову. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Міністра оборони України, та представники третіх осіб Начальника Львівського гарнізону, Житлова комісія Львівського обласного військового комісаріату Львівського обласного воєнкомату та Антикорупційний комітет України в судове засідання не з`явивлися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав та мотивів.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, заявляючи позовні вимоги, позивачі просять спонукати відповідача Міністра оборони України усунути прояви корупції, спонукати відповідача надати позивачу Витяг із списку позачерговиків на час звільнення на пенсію в 1999 році про номер: у списку позачерговиків 117 Авіа-ремонтного заводу (в/ч НОМЕР_1 ); у списку позачерговиків КЕВ Гарнізону м. Львова; позачерговиків на контролі ГлавКЕУ Міністерства оборони України.

В судовому засіданні встановлено, що позивача - підполковника, заступника начальника з виховної роботи 117 авіаційно-ремонтного заводу авіаційного корпусу, звільнено з військової служби у запас за пунктом 65, підпункт «В» (за віком), з правом носіння військової форми одягу, що підтверджується Наказом заступника Міністра оборони України - командувача військово-повітряних сил України за № 094 від 29 березня 1999 року.

У зазначеному наказі зазначено, що позивач звільняється із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

З виписки наказу командира військової частини НОМЕР_1 слідує, що позивача з 10 червня 1999 року було виключено зі списків особового складу частини та направлений на військовий облік в Залізничний РВК м. Львова.

З копії квартирної облікової справи 209 позивача ОСОБА_2 вбачається, що позивач подав на ім`я командира військової частини № 36983 рапорт про взяття його на облік для одержання житла. Житловою комісією військової частини НОМЕР_1 позивач був взятий на квартирний облік з липня 1991 року на загальну чергу, що стверджується випискою з протоколу № 17 від 27 липня 1991 року.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 04.08.1997 р. (протокол № 5) та від 24.12.1998 р. (протокол № 11) сім`я позивача була включена відповідно в список осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, та в список осіб, які користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно до листа Начальника управління житлово комунального господарства Львівської міської ради № З-Т-1508/16, З-Т-1511/16 від 28.02.2006 згідно інформації юридичного відділу Західного оперативного командування позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку по поліпшенню житлових умов у військовій частині № НОМЕР_2 з 27.07.1991 року за № 4 загальної черги, у списку першочерговиків за № 3, у списку позачерговиків теж за № 3.

Відповідно до повідомлення Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних сил України МО України від 18.04.2013 року № 322/1/2246, відповідно до наказу Міністра оборони України від 20.10.1998 року № 53, 117 Львівський авіаремонтний завод (військова частина) НОМЕР_1 , станом на 20.10.1998 р. був перейменований у ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (військова частина НОМЕР_1 ). Відповідно до директиви Міністра оборони України від 16.02.2005 р. № 322/1/*20 ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» (військова частина НОМЕР_1 ) станом на 31.12.2005 р. переведено на штатний розпис без утримання військовослужбовців, умовне найменування військова частина НОМЕР_1 - анульовано. Згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2010 року № 1221 станом на 29.12.2011 року ДП МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» було передано до державного концерну «Укроборонпром» та виключено зі сфери управління МО України (а.с.62).

Відтак, станом на час звільнення позивача ОСОБА_2 з військової служби Державне підприємством МОУ «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» було умовною військовою частиною НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.9 Закону України «Про інформацію» всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Згідно ст.14 вказаного Закону одержання інформації - це набуття, придбання, накопичення відповідно до чинного законодавства України документованої або публічно оголошуваної інформації громадянами, юридичними особами або державою.

Використання інформації - це задоволення інформаційних потреб громадян, юридичних осіб і держави.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею, а відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено також і Законами України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, свобода вираження поглядів і отримання інформації є практичною необмеженою. Держава може на законній підставі обмежувати це право, але лише в тому випадку, коли дотримані умови, зазначені в п.2 ст.10 зазначеної Конвенції. Якщо ж ці умови не задоволені, втручання з боку органів держави в ці права є порушенням Конвенції.

Випадки законних обмежень мають бути закріплені в законі та мають бути визнанні як необхідні в демократичному суспільстві.

В процесі розгляду даної справи судом неодноразово було запропоновано позивачу ОСОБА_2 уточнити позовні вимоги, конкретизуючи кого саме з відповідачів і до яких саме дій позивач просить зобов`язати. Однак позивач ОСОБА_2 відмовився уточнювати позовні вимоги.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та перевіривши докази подані сторонами, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 99, 159, 160 ч.3, 161 КАС України

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Львова, Державного підприємства «Львівський державний авіаційно ремонтний завод» та Міністра оборони України, треті особи: Начальник Львівського гарнізону, Житлова комісія Львівського обласного військового комісаріату Львівського обласного воєнкомату та Антикорупційний комітет України про усунення корупції та спонукання до вчинення дій.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Д. Б. Глинська