Справа № 464/5038/16-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5038/16-а
пр.№ 2-а/464/224/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борейка С.В.

за участі секретаря судового засідання Гевко О.-В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Якіляшин Б.Р.

представника відповідача Прус Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, третя особа інспектор роти №4 батальйону №2 УПП у м.Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з уточненням просить: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №907796 від 07 червня 2016 року щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; провадження у справі закрити; стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 3031,60 грн. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.8.5.1, дод.2 дор. розм.1.3 Правил дорожнього руху України - не виконав вимогу подвійної суцільної горизонтальної дорожньої розмітки та здійснив поворот ліворуч, перетнувши її. У зв'язку із вчиненням такого адміністративного правопорушення накладено адміністративне стягнення у розмірі 225 грн. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху України не порушував, адже такої не було та лише 09.06.2016 дорожньої службою було нанесено подвійну суцільну горизонтальну дорожню розмітку, що підтверджується доказами. Відтак, ПДР України були дотримані, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені в адміністративному позові, просять такі задоволити.

Усудовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову та просить у такому відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 червня 2016 року інспектором роти №4 батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП Тіцьким І.Б. винесено постанову серії ПС2 №907796 якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З постанови вбачається, що позивач 07 липня 2016 року о 12 год. 30 хв. у м.Львові на перехресті вулиць Сихівська - Зубрівська, керував автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу подвійної суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, здійснив поворот ліворуч з вул.Сихівська на вул..Зубрівська, перетнувши її, чим порушив п.8.5.1 і дод.2, дор. розм.1.3 ПДР України

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За умовами ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У поданому позові позивач вину у вчиненні правопорушення заперечив з підстав, що не здійснював правопорушення, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши те, що під подвійна суцільна горизонтальна дорожня розмітка при повороті ліворуч з вулиці Сихівськам на вулицю Зубрівська у м.Львові була відсутня 07 червня 2016 року, а появилась лише 09 червня 2016 року, що підтверджено доказами у справі. Разом із тим, у суду відсутні належні докази в розумінні ст.251 КУАП, які б містили дані, що заперечували б згадані твердження позивача та інспектором у оскаржуваній постанові такі не спростовано. Інші докази вчинення правопорушення позивачем в матеріалах справи відсутні.

Відповідач, в свою чергу, не представив суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача не спростовано.

Враховуючи наведене, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати, а позовну вимогу у цій частині задовольнити.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то враховуючи положенняст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є підставою у відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Позивачем подано клопотання про стягнення з «позивача на мою користь судові витрати у розмірі 3031,60 грн.». Згідно з доводів клопотання вбачається, що позивач просить стягнути такі із себе, жодних уточнень до клопотання про стягнення судових витрат із відповідача чи за рахунок державного бюджету України у разі звільнення сторони від сплати такого на адресу суду не надходило та у судових засідання не заявлялось.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Якіляшин Р.Б. укладено договір про надання юридичних (адвокатських) послуг від 18 липня 2016 року, згідно з яким адвокат здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 у Сихівському районному суді м.Львова, апеляційному та касаційному судах, за що останній зобов'язується сплатити гонорар. Розмір гонорару становить 3031,60 грн., що підтверджено розрахунком гонорару та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 19.07.2016.

Крім цього, суд звертає увагу на положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами адміністративних справ. Згідно з положеннями Закону зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Виходячи з аналізу ст.90 КАСУкраїни та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Зокрема у ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення викладено у Правилах адвокатської етики.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Проаналізувавши розрахунки оплати витрат за правову допомогу в розмірі, надану позивачу адвокатом, суд, застосовуючи принцип розумності та справедливості, прийшов висновку, що він, враховуючи конкретні обставини справи та обсяг матеріалів, не в відповідає фактичним затратам.

Враховуючи наведені вище обставини, суд критично оцінює розмір фактично понесених витрат на правову допомогу.

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що така вимога безпідставна, адже звільнення відповідача від оплати надання йому правової допомоги, у відповідності до ч.2 ст.90 КАС України та визначений розмір гонорару не ґрунтується на вимогах закону та суперечить складності даної категоріїспарви - все це не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, позивач не просить стягнути такі із відповідача, а відтак у вимозі про стягнення судових витрат - витрат на правову допомогу необхідно відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 90, 99, 112, 136, 158-163, 167 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Тіцького Івана Богдановича від 07 червня 2016 року серії ПС2 №907796 у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП - скасувати.

В решті позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий С.В.Борейко