Справа № 22-а-21440/11
Суддя: Ляховська І.Є.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 10.3.2 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ляховська І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ляховської І.Є.,

суддів: Барильської А.П., Карнаух В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу про перерахунок розміру щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу (далі УПСЗН) про перерахунок розміру щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 1997 2009 роки, посилаючись на те, що відповідач, в порушення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зазначений період виплачував йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, щорічну допомогу на оздоровлення не в повному обсязі. Позивач просив суд визнати неправомірними та такими, що обмежують його конституційні права, дії посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо відмови у перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС, задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі та поновити його права щодо отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення довічно згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат з 01 січня 1997 року, визнати, що посадові особи Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу порушили Конституцію України, ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо нарахування йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, звузили його конституційні права, що призвело до погіршення здоровя та втрати грошових виплат за період з 1997 року по 2009 рік в сумі 11751 грн., стягнути з відповідача не отриману щорічну одноразову допомогу в сумі 11751 грн., а також зобовязати відповідача виплатити та перевести на його рахунок кошти за не отриману щорічну одноразову допомогу на оздоровлення в сумі 11751 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу здійснити перерахунок розміру щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нової про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку суд при розгляді справи не врахував вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року та не звернув увагу що відповідачем не доведено його обізнаність про розмір щорічної допомоги на оздоровлення з 1997 року.

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу у своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нової про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу не є належним відповідачем по справі, оскільки розпорядником коштів є Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації. Крім того, при ухваленні рішення судом не враховано положення постанови Кабінету Міністрів України № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає розмір компенсації на оздоровлення в сумі 90,00 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної бездіяльності відповідача відносно виконання у 2009 році ним приписів ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, на своєчасне нарахування та отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, ч.3 ст. 48 Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Із відповіді, наданої відповідачем, убачається, що щорічна допомога на оздоровлення виплачена позивачу за 2009 рік в сумі 90 грн., тобто у розмірі меншому, ніж визначено ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У звязку з цим доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі 90 грн., який визначений п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року, є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи УПСЗН стосовно того, що головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство праці та соціальної політики України, оскільки п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 936 від 20.09.2005 р. визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яким в даному випадку є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, на обліку в якого перебуває позивач.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства, (яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

У запереченнях на адміністративний позов відповідач наполягав на застосуванні строку, встановленого ст. 99 КАС.

Оскільки позивач звернувся з даним позовом 01 січня 2010 року і не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав на 1997-2008 роки.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 не дають підстав для поновлення йому пропущеного процесуального строку.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь конкретної суми соціальної допомоги.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (п. 4 Порядку).

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може лише визнати дії відповідача незаконними та зобовязати його провести перерахунок та виплату належних сум відповідно до закону.

Стягнення конкретної суми, не нарахованої відповідачем, під час ухвалення судового рішення по даній справі неможливе.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно поклав на відповідача обовязок здійснити певні дії, направлені на відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача, а саме - здійснити перерахунок розміру щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте суд безпідставно не задовольнив позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачеві суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

У звязку з цим апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно частково задовольнити та змінити постанову суду, доповнивши її резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік неправомірними.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради м. Кривого Рогу залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 квітня 2010 року змінити, доповнивши її резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-міської районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік неправомірними.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_3