Справа № 2-а-2272/11
Суддя: Турецький О. С.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/1522/152/12
Справа № 2-а-2272/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 рокуПриморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарях Курченко В.М., Гасуляк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника пересувного пункту вагового контролю ДП Одеський ОблавтодорОСОБА_2, оператора пересувного пункту вагового контролю ДП Одеський ОблавтодорОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 Підприємство Одеський облавтодор, Державна Службу ОСОБА_5 України про визнання дії незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до начальника пересувного пункту вагового контролю ДП Одеський ОблавтодорОСОБА_2, оператора пересувного пункту вагового контролю ДП Одеський ОблавтодорОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 Підприємство Одеський облавтодор, ОСОБА_4 Службу ОСОБА_5 України, в якому просив визнати дії працівників ППВК № 2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірними стосовно зваження автомобіля позивача 07 березня 2011 року о 17 годині.

14.07.2011 року позивач подав до суду уточнення та доповнення до адміністративного позову та просив відшкодувати збитки завдані йому неправомірними діями відповідачів.

Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання зявились, надали до суду письмові заперечення, просили суд у позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 Підприємство Одеський облавтодор у судове засідання зявився, надавши до суду письмові заперечення проти позову, та просив відмовити в задоволенні адміністравтивного позовув повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_4 Служба ОСОБА_5 України до суду не зявилась, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши наявні в справі докази, заслухавши представників сторін, перевіривши за матеріалами справи доводи, наведені у поясненнях сторін, суд вважає, що позивачем не правильно застосовані положення норм законодавства, на яких ґрунтується позов та підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Як виходить із змісту позову, 07.03.2011р. на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськкм 21+300 було здійснено габаритно-ваговий контроль (далі - ГВК) транспортного засобу (далі -ТЗ) Позивача марки ІVЕСО модель EUROSTAR, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу марки DENNISON Модель ЕР25 SКА, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами ГВК було складено ОСОБА_2 №049 від 07.03.2011р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, після чого Позивачу видано Довідку від 07.03.2011р. про результати здійснення ГВК, а також видано розрахунок від 08.03.2011р. плати за проїзд.

Як встановлено судом Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів здійснюється працівниками ДП Одеський облавтодорна виконання:

- Постанови КМУ від 27.06.2007р. №879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування, якою затверджено порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд великовагових транспортних засобів (ВВТЗ) (далі - Порядок),

- п.22.5. Правил дорожнього руху, які визначають, що рух транспортних засобів здійснюється за спеціальними правилами, якщо хоча б один із габаритних розмірів, або фактична маса та навантаження на вісі перевищують допустимі.

- статті 265-2 КУпАП, яка передбачає примусове припинення використання ВВТЗ шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставку на спеціальний майданчик чи стоянку.

- Постанови КМУ № 30 від 18.01.2001р. Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, якою затверджено умови та режим проїзду ВВТЗ, порядок погодження маршрутів, вимоги до організації проїзду ВВТЗ, вимоги до водіїв, обладнання ВВТЗ і розміщення вантажу.

- Постанови КМУ № 207 від 25.02.2009р. Про затвердження переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

- Наказом Державної служби автомобільних доріг України та Міністерства внутрішніх справ України № 219/198 від 07.05.2008р. Про затвердження порядку взаємодії дорожніх організацій і підприємств та підрозділів Державтоінспекції МВС України при проведенні габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на автомобільних дорогах загального користування та Технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на автомобільних дорогах загального користування - (далі - Регламент). та інших законодавчих актів.

Так відповідно п. 4 Порядку, діяльність пунктів габаритно - вагового контролю забезпечується зокрема обласними службами автомобільних доріг та уповноваженими підприємствами. Згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України № 377 від 17.07.2007р. ДП Одеський Облавтодорпідприємству ДП ВАТ ДАК ОСОБА_5 дороги Україниделеговано право здійснювати габаритно - ваговий контроль на автомобільних дорогах загального користування.

Тому, при проведенні ГВК відносно транспортного засобу Позивача працівники пункту ГВК діяли на виконання покладених на них функцій, згідно норм чинного законодавства та у межах законодавчо наданих їм повноважень. Це підтверджується наступними фактами і доказами:

Відповідно ч.3 п.2 Порядку: габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно ч.9, 10 п.2 Порядку, попередній габаритно-ваговий контроль - визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає попередній та/або точний контроль, на пересувних - точний контроль (П.16 Порядку).

Тобто, відповідно даних норм здійснюється або точний, або попередній ГВК в залежності від виду ГВК.

Пунктом 20 Порядку визначено, що працівник (інспектор-оператор) пункту габаритно-вагового контролю визначає за результатами точного контролю, чи є транспортний засіб великоваговим та/або великогабаритним.

Водії під час перебування в межах пересувного габаритно-вагового контролю повинні виконувати вимоги працівників цього пункту ( ч.3.5. п.3 Регламенту).

Пунктом 21 Порядку визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки, подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно - вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно - вагового контролю проводять його повторне зважування (ч. 4 п.21 Порядку).

Роботу пересувного пункту забезпечує персонал з трьох працівників - начальника пункту, оператора та водія (п.2.4. Регламенту).

Відповідно акту № 23/11/7 від 23.11.2011р. габаритно - ваговий контроль здійснено начальником та оператором Пересувного пункту вагового контролю № 1.

Пунктом 3.10. Регламенту встановлено, що оператор пересувного пункту за допомогою вагового обладнання фіксує осьові навантаження та загальну масу транспортного засобу, результати записуються до бази даних вагового індикатора.

Оператор пересувного пункту за результатами вагового та/або габаритного контролю складає довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю. Довідка складається у двох примірниках і підписується начальником та оператором. Один примірник довідки залишається на пересувному пункті як документ звітності, другий примірник передається водію транспортного засобу (п. 3.12 Регламенту).

У разі, якщо параметри транспортного засобу не перевищують нормативні, транспортний засіб може безперешкодно продовжувати подальший рух (п. 3.13 Регламенту).

Якщо за результатами габаритно-вагового контролю встановлено, що параметри транспортного засобу перевищують нормативно допустимі параметри (пункт 22.5 Правил дорожнього руху) більш ніж на 2 %, транспортний засіб є великоваговим та/або великогабаритним (п. 3.14.Регламенту).

У цьому разі на підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю начальник пересувного пункту складає акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та/або акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.

Акти складаються у двох примірниках і підписуються начальником та оператором пересувного пункту габаритно-вагового контролю, а також водієм транспортного засобу, параметри якого перевищують нормативно допустимі. У разі відмови водія від підписання акта, про це зазначається в акті. Один примірник акта (актів) залишається на пересувному пункті як документ звітності, другий примірник передається водію транспортного засобу (3.15.Регламенту).

Начальник пересувного пункту відповідно до формули розрахунку (пункт 30 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю) та Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 27 червня 2007 року N 879, визначає суму плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування п.3.16. Регламенту.

Водій великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вносить в установленому законодавством порядку плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування, після чого йому співробітники підрозділу Державтоінспекції МВС України видають дозвіл на рух.( 3.17.Регламенту).

У разі виявлення на пересувних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/ або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із ст.265-2 КУпАП (п.22 Порядку).

Відповідно п.22.5 Правил дороджьнього руху: За спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли фактична маса понад 38т, навантаження на одиночну вісь (понад) -11т, здвоєні осі - 16т, строєні осі - 22т. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м..

В ОСОБА_2 від 07.03.2011р. №049 в п.7 зазначена відстань між осями, яка між трьома задніми парами коліс (осями) складає /1,3/1,3 м, тобто дані осі є строєними, а передні осі є одиночними (3,7/5,7 відстань).

Фактичне осьове навантаження на другу одиночну ось, згідно п. 8 цього ОСОБА_2, складає 13,05т (допустима норма 11т) тобто перевищення норми на 2,05т. Перевищення нормативно допустиме навантаження на другу передню ось складає 2,05 тон ( на 18,6%). Це свідчить про порушення Позивачем п.22.5. Правил дороджьнього руху.

Розрахунок №49 від 08.03.2011р. плати за проїзд був здійснений на підставі Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою КМУ від.27.06.2007р. №879. Дані ставки обчислюються в євро, а плата за проїзд справляється в національній валюті (ч.2 п.27 Постанови КМУ від.27.06.2007р. №879.).

Позивач стверджує, що йому не було надано жодного доказу того, що обладнання для здійснення ГВК знаходиться у робочому стані.

Згідно п.2.5.11 та п.2.5.12. Технологічного регламенту здійснення ГВК транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним Наказом Державної служби автомобільних доріг України та Міністерством внутрішніх справ України від 07.05.2008р. №219/198, пересувний пункт повинен бути укомплектований нормативно-правовими актами з організації ГВК, свідоцтвом про повірку ваг та свідоцтвом про державну метрологічну атестацію. При цьому, законодавчо не встановлено обов'язок працівників пункту ГВК надавати перелічені документи кожній особі без її вимоги.

Пункт ГВК №2, на якому був здійснений ГВК автомобіля Позивача, обладнаний усіма зазначеними документами та знаходиться у робочому стані, про що свідчать Свідоцтво про державну метрологічну атестацію № 35-264 від 20 серпня 2010р.

Згадана документація може бути пред'явлена кожному з перевізників за їх бажанням чи вимогою. ОСОБА_6 не надав суду жодного доказу, що ним згадані документи взагалі вимагалися.

Щодо ствердження позивача про невідповідність дорожнього полотна де був розташований ППВГК №2, то згідно листа Служби автомобільних доріг в Одеській області від 26.01.2012р. № 01/205 автомобільна дорога державного значення М-14 "Одеса - Мелітополь - Новоазовск" км 21+300 побудована згідно проектної - кошторисної документації у відповідності до Сніп 3.06.03-85 ОСОБА_5 дороги.

Встановивши під час зясування обставин справи невідповідність оскаржуваних дій законові, суд на підставі положень частин 2, 3 ст. 162 КАС України ухвалює постанову про визнання таких дій протиправними, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом. Однак, якщо під час судового розгляду встановлено відсутність у позивача права на задоволення позову, суд має відмовити в задоволенні позову.

Таким чином, вищенаведене не дає правових підстав для висновку щодо порушення субєктивних прав позивача, які потребують правового захисту, саме з приводу прийняття відповідачами оскаржених рішень.

З огляду на викладене, суд вважає, що будь-які противоправні дії, які б порушували права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідачів відсутні.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів правомірності позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 6, 104, 105, 161, 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника пересувного пункту вагового контролю ДП Одеський ОблавтодорОСОБА_2, оператора пересувного пункту вагового контролю ДП Одеський ОблавтодорОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_4 Підприємство Одеський облавтодор, ОСОБА_4 Службу ОСОБА_5 України про визнання дії незаконними - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом десяти днів після отримання копії постанови суду.

Суддя: О.С.Турецький

29.02.2012