Справа № 490/2479/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 490/2479/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до ГУ державної казначейської служби в Миколаївській області, в якому просив:

- ухвалити рішення про негайне виконання судового рішення за №1423/2471/2011 від 02.02.2015 року, яке набрало законної сили 10.02.2015 року згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України, в межах суму стягнення за один місяць;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5.05.2011 року з урахуванням інфляції за період 2011 по 2016 р. з урахуванням 3 % річних від прострочення суми платежу;

- стягнути з відповідача на користь позивача 7 382 грн. недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 05.05.2011 року з урахуванням інфляції за період 2011-2016 р., а також 3 % річних від простроченої суми.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2, звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення. Апелянт просить скасувати постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні адміністративного позову. Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою щодо виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва виданого 18.02.2015 року по справі № 1423/2471/2011, який видано за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.12.2012 року про стягнення з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради 2172,00 грн. недоплаченої щорічної допомоги, яка виплачується до 05 травня за 2011 рік.

Після отримання вищевказаний виконавчий лист був наданий позивачем на виконання до Управління державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області.

Листом від 22.07.2014 року №10-01-08/1401 Управління державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області повідомило позивача про те, що подана ним заява з виконавчим листом надана до Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області 08.04.2014 року.

ОСОБА_2 було повідомлено про попередній розгляд його заяви та прийняття до виконання листом від 05.08.2015 року за вих. № 16-13/6753.

Вважаючи, що в даному випадку, невиконанням з боку відповідача судового рішення, ухваленого на його користь, порушуються його права та законні інтереси, ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Статтею 3 Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення на момент виникнення спірних правовідносин був визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 4 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства:

1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання виконавчого документа суду в повному обсязі такий документ повертається до суду з відміткою про його виконання;

2) вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку;

3) розглядають письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 845 виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Згідно з п. 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пунктом 33 Порядку № 845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.

Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена пунктами 47-52 Порядку.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року N 460/2011 Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр). Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З приписів пунктів 7 та 8 Положення вбачається, що казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення). Казначейство України у процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, з органами місцевого самоврядування, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також з підприємствами, установами, організаціями.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечував той факт, що виконавчий лист про стягнення з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 недоплаченої щорічної допомоги, яка виплачується до 05 травня за 2011 рік в сумі 2172,00 грн. підлягає виконанню саме органами Казначейства.

Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області посилається на те, що у додатку № 3 до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» передбачено видатки за бюджетною програмою 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» у сумі 144 757,50 тис. грн. Рахунок за цією програмою відкрито у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а саме у Державній казначейській службі України, а не у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Миколаївській області.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що зазначений виконавчий лист в установленому законом порядку прийнято на виконання в порядку черговості згідно п. 47-50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 з подальшими змінами.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, як вже зазначалось вище, відповідно до п. 33 Порядку № 845 передбачено, зокрема, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.

Згідно п. 47 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством, зокрема, на підставі поданих: органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

В даному випадку Управління державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області у відповідності до зазначених вимог Порядку № 845 було передано до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області документи стягувача: заяву, оригінал виконавчого листа, юридичний висновок. В подальшому, Головним управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області було сформовано необхідний пакет документів та передано їх для виконання Державній казначейській службі України, де і перебуває на виконанні виконавчий лист № 1423/2471/2011 від 25.12.2012 року.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність, в даному випадку, підстав для визнання неправомірною бездіяльності відповідача - Управління державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області та зобов'язання відповідача вчинити певні дії, та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян