Справа № 295/9108/16-а
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9108/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2016 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово справу за адміністративним позовом захарчука ОСОБА_1 васильовича до Житомирського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій (бездіяльності) та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, у якому просить визнати дії відповідача щодо відмови в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними, зобовязати відповідача провести перерахунок з 01.05.2016 року, призначеного 03.06.2013 року щомісячного довічного грошового утримання , виходячи із сумм заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що складає з 01.05.2016 року 28710,00 грн. без обмеженням максимальним розміром, передбачених ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в розмірі 90 % від суми вказаної заробітної плати і провести відповідні виплати по заборгованості недорахованої пенсії, згідно довідки апеляційного усду Житомирської області від 30.05.2016 року № 3-316/539/16.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

10.08.2016 року відповідач надав до суду заперечення проти позову, вказавши про безпідставність заявлених вимог.

Суд за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що позивач по 30.04.2013 року працював на посаді судді Апеляційного суду Житомирської області

Разом із тим, позивача було звільнено Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 18.04.2013 року № 215-VII, на підставі якої, в подальшому, було видано наказ за підписом голови Апеляційного суду Житомирської області № 49к від 30.04.2013 року.

З відповіді Житомирського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15.06.2016 року № 151/3-8 вбачається, що позивачеві відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною заробітної плати суддів, оскільки такий перерахунок не передбачений чинним законодавством.

Положеннями частини першої статті 126 Конституції України, передбачено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Контитуцією та законами України.

Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

Також, зазначене питання регламентовано рішенням ОСОБА_2 Суддів України №84 від 22.06.2007 року, відповідно до якого при розрахунку розміру щомісячно довічного грошового утримання суддям у відставці слід виходити із заробітної плати за останньою посадою, що займав суддя до виходу у відставку на час подання заяви про відставку.

Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку( ст. 109 Закону). За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішення даного публічно-правового спору, суд також враховує положення статті 22 Конституції України, відповідно до яких при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.Так, статус суддів у відставці визначається ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ст. 138 Закону, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з можливістю збільшення його на 2 % за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, але не більше 90% заробітної плати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків.

Крім того, Конституційний суд України сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004).

Зазначена позиція узгоджується з Європейською хартією про закон про статус суддів від 10 липня 1998 року, Рекомендаціями Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № 12 (2010) та додатку до неї. У цьому додатку визначено, що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення; мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці;для захисту оплати праці суддів від зменшення слід прийняти спеціальні законодавчі положення (пункт 54 розділу VI).

Також, при вирішення даного спору суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови" від 13 грудня 2001 року. Судом було зазначено, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року в справі №4-РП/2016 в п 4, що є обов'язковим до виконання на території України - частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Жодні зміни, що були внесені до Закону України «Про статус суддів», на підставі якого позивачеві було нараховане довічне грошове утримання, та інші наступні закони, не можуть, відповідно до чинного законодавства, обмежувати та звужувати права і обсяг гарантій суддівської незалежності, суперечити статті 126 Основного Закону України.

Конституційний Суд у своїх рішеннях неодноразово відновлював порушене та звужене право суддів на перерахування та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання. Так, у рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп визнано неконституційним частину третю; перше, друге, трете речення ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-У1 у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-У1.

Як зазначено у п. 8 абзацу 3 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання.

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України зазначив, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Посилання відповідача суперечить меті встановлення конституційної гарантії матеріального забезпечення суддів, як елемента їхньої незалежності, свідчить про формальний, помилковий характер відмови відповідача у законних вимогах. Думка суб'єкта владних повноважень, чиї дії оскаржуються, не відповідає принципу єдиного статусу всіх суддів України та порушує принцип рівності між суддями у відставці.

Підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді є зміна розміру грошового утримання діючого судді, а статус всіх суддів однаковий.

Верховний Суд України в постанові від 24 березня 2015 року (справа № 21-584а14) зазначив, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

Отже, заявлений позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 8, 9, 11 ч. 2, 17, 71, 94, 183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Житомирського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зобовязати Житомирське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок з 01.05.2016 року, призначеного 03.06.2013 року щомісячного довічного грошового утримання , виходячи із сумм заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що складає з 01.05.2016 року 28710,00 грн. без обмеженням максимальним розміром, передбачених ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в розмірі 90 % від суми вказаної заробітної плати і провести відповідні виплати по заборгованості недорахованої пенсії, згідно довідки апеляційного суду Житомирської області від 30.05.2016 року № 3-316/539/16.

Стягнути з Житомирського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Г. Перекупка