Справа № 820/449/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 р.Справа № 820/449/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Філатова Ю.М. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016р. по справі № 820/449/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ в Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 31.12.2015 року №142/1702/НОМЕР_1 "Про анулювання реєстрації платника єдиного податку" (прийнято заступником начальника ДПІ - Свєтош Н.В.).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016р. по справі № 820/449/16 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, є суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 13) та є платником єдиного податку про що свідчить копія свідоцтва платника єдиного податку серії Б №248071 (а.с. 14). Позивач перебуває на обліку у Центральній об'єднаній державній податковій інспекцій м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Позивачем до контролюючого органу подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідно до якої позивачем обрано 2-гу групу та ставку єдиного податку у розмірі 20% від розмірі заробітної плати з 01.01.2012 року (а.с. 31-32).

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Листом від 30.12.2015 року №7984/10/20-30-17-01-23/5 "Щодо виключення з реєстру платників єдиного податку" позивача повідомлено про анулювання реєстрації платника єдиного податку у зв'язку з наявністю заборгованості зі сплати єдиного податку у розмірі 1791,48 грн, у тому числі станом на 01.07.2015 року - 573,88 грн, станом на 01.08.2015 року - 817,48 грн, станом на 01.09.2015 року - 1061,08 грн, станом на 01.10.2015 року - 1304,68 грн, станом на 01.11.2015 року - 1548,28 грн (а.с. 15).

Контролюючим органом прийнято рішення №142/1702/НОМЕР_1 від 31.12.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 На підставу прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку зазначено абз. 8 п.п. 298.2.3 п.п. 298.2 та п.п. 299.10.3 п.п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України (а.с. 16).

Позивач не погодився з даним рішенням, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Пункт 291.2 статті 291 ПК України визначає спрощену систему оподаткування, обліку та звітності як особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Ставки єдиного податку передбачені ст. 293 ПК України.

Відповідно до п. 293.2. ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

За правилами п. 300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно з п.295.1 ст.295 ПК України - платники податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Виходячи з наведеного, ФОП ОСОБА_1 повинна сплачувати щомісячно 20% від мінімальної заробітної плати, а оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", а саме приписами ст. 8 визначено розмір мінімальної заробітної плати у сумі 1218,00 грн, то позивач мала щомісячно сплачувати 243,60 грн у вигляді фіксованої та узгодженої суми.

Пунктом 295.5. ст. 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів.

Відповідно до абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

За змістом абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом в останній день другого із двох послідовних кварталів.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі відомостей щодо наявності податкового боргу з інформаційної системи "Податковий блок", в картці особового рахунку по єдиному податку ФОП ОСОБА_1( а.с 30).

При цьому, контролюючим органом не оспорюється часткове внесення позивачем грошових коштів на сплати єдиного податку, а саме: у січні 2015 року - 244,00 грн (19.01.2015 року); у лютому 2015 року - 244 грн. (19.02.2015 року) у березні 2015 року - 244 грн.(23.03.2015 року) у грудні 2015 рік - 244 грн. (18.02.2015 року).

Окрім того, зазначені обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с. 17; 19; 20; 21).

Так, ФОП ОСОБА_1 здійснено авансовий платіж через касу банківської установи у сумі 2440,00 грн на виконання норм діючого законодавства та свого обов'язку зі сплати єдиного податку, а отже позивач не має заборгованості перед з єдиного податку.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 сплачено на користь УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова загальну суму 2440,00 грн за призначенням платежу єдиний податок з фізичних осіб з 02.02.2015 року по 11.2015 року, що підтверджується копією квитанції №ПН1248148 від 02.02.2015 року.

Отже, даний платіж здійснено в Харківському відділенні №2 АТ "Дельта Банк", м. Харків, пр. Леніна, буд. 32 (а.с. 18).

З наданих представником Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича письмових пояснень судом встановлено, що постановою Національного банку України від 30.10.2014 року №629/БТ віднесено Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" до категорії проблемних, запроваджено обмеження в його діяльності, такі дії вчинялися під чітким керівництвом та контролем Національного банку України. В подальшому у зв'язку з погіршенням фінансового стану банку, Національним банком України було віднесено АТ "Дельта Банк" до категорії проблемних. У період коли банк був визнаний проблемним, проведення платежів не здійснювалось з причини недостатності грошових коштів на кореспондентському рахунку Банку.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 02.02.2015 року здійснено касову операцію на переказ готівки у розмірі 2440,00 грн через Харківське відділення №2 АТ "Дельта Банк", відповідно до якої платник: ОСОБА_5, код платника НОМЕР_1 сплачено на користь отримувача: УДКСУ в Дзержинському районі м. Харкова, код отримувача 37999654.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 "Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. прийнято рішення №51 про запровадження з 03.03.2015 р. року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, , МФО: 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року №147, строк здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочати процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Представником Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" Кадирова Владислава Володимировича зазначено, що у зв'язку з проведенням на даний час процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" сума 2440,00 грн знаходиться на рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1, згідно затвердженого реєстру кредиторів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04. 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346-III) визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346-III, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 1.29 статті 1 Закону № 2346-III передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно із пунктами 22.3, 22.4 статті 22 Закону № 2346-III, розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (підпункт 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону № 2346-III).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Відповідно до пункту 129.7 статті 129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

З аналізу наведених норм, встановлено, що платник податків, який ініціював банківський переказ коштів зі сплати податку, повністю звільняється від відповідальності як за несвоєчасне зарахування банком сплачених коштів до бюджету, так і за не зарахування цих сплачених коштів до бюджету взагалі, оскільки вся відповідальність за зарахування цих коштів до бюджету покладена законом на банківську установу, яка здійснює обслуговування платника податків.

Також колегія суддів зазначає, що в даному випадку саме банк несе відповідальність за своєчасне виконання платіжних доручень клієнтів, перерахування податків, зборів, (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів та обов'язок фізичної або юридичної особи щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку і збору.

Таким чином, контролюючий органом не може застосовувати до суб'єкта господарювання штрафні санкції у випадку несвоєчасного перерахування (неперерахування) податків, зборів, платежів за державних цільових фондів з вини банку, у тому числі внаслідок регулювання економічних нормативів такого банку.

Аналогічна позиція викладена у листах Державної фіскальної служби України від 30.10.2015 року № 23164/6/99-99-19-03-02-15 та від 19.11.2015 року №24662/6/99-99-10-03-02-15.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме у зв'язку зі здійсненням регулювання економічних нормативів АТ "Дельта Банк" Національним Банком України платіж ФОП ОСОБА_1 від 02.02.2015 року не був здійснений, а не з вини позивача, що стало підставою для виникнення заборгованість з єдиного податку.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Розподіл удових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відстрочено сплату судового збору в розмірі 1515 грн. 80 коп. до ухвалення судового рішення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2016р. по справі № 820/449/16 залишити без змін.

Стягнути на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) за рахунок бюджетних асигнувань за Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір в розмірі 1515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Філатов Ю.М. Бенедик А.П.
Повний текст ухвали виготовлений 09.08.2016 р.