Справа № 820/3848/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 серпня 2016 р. № 820/3848/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимошенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Асоціації підприємств геології "ГЄОТЕХ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Асоціація підприємств геології "ГЄОТЕХ" звернулась до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 01.07.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 11 061,07 грн., прийняте відносно нього.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Мирошниченко М.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Коробка І.С. проти позову заперечував, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим, у зв'язку з тим, що в даному випадку податковий орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області стосовно Асоціації підприємств геології "ГЄОТЕХ" було прийнято рішення № від 01.07.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 11 061,07 грн.

Як свідчать докази у справі, єдиний внесок позивачем був своєчасно перерахований та зарахований до Державного бюджету України, що підтверджується наступними платіжними дорученнями та квитанціями.

1. Квитанція №10022325 від 20.10.2014 на суму 2 250,39 грн.

2. П/д №140 від 19.11.2014 на суму 1 500 грн.

3. Квитанція від 20.11.2014 на суму 750 грн.

4. Квитанція №10659836 від 19.12.2014 на суму 2 250,39 грн.

5. П/д №145 від 11.01.2015 на суму 2 250,39 грн.

6. П/д №135 від 09.02.2015 на суму 2 265,56 грн.

7. Квитанція №126 від 20.03.2015 на суму 2 626,15 грн.

8. Квитанція №225 від 19.02.2015 на суму 542,07 грн.

9. П/д №140 від 16.04.2015 на суму 2 626,15 грн.

10. Квитанція №77 від 19.06.2015 на суму 3 403,54 грн.

11. П/д №164 від 20.05.2015 на суму 3 548,03 грн.

12. Квитанція №12775582 від 17.07.2015 на суму 3 275,26 грн.

13. Квитанція №78 від 10.08.2015 на суму 3 326,93 грн.

Зазначені кошти були внесені на розрахунковий рахунок №2035, відкритий в органі Казначейської служби.

Суд зазначає, що на час сплати єдиних внесків позивач обліковувався у Західній ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС, у якій на обліку перебували юридичні особи та фізичні особи - підприємці, які знаходились в Ленінському та Жовтневому районах м. Харкова.

З доказів справи вбачається, що 11.09.2015 р. позивачу стало відомо, що у Західній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС не один розрахунковий рахунок для сплати податків та внесків, а два - рахунок Ленінського району та рахунок Жовтневого району м. Харкова. Позивач в той час знаходився у Ленінському районі м. Харкова, та помилково, без порушення строків, сплатив внески на розрахунковий рахунок не Ленінського, а Жовтневого району.

З урахування наведеного, 11.09.2015 р., позивач звернувся до відповідача із заявою та аналогічною заявою від 18.09.2015 р., де просив перевести здійснені вищевказаними платіжними дорученнями платежі з розрахункового рахунку №2035 та вірні вказані ним реквізити та на розрахунковий рахунок № 2033, що і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Із зазначеним рішенням суб"єкта владних повноважень суд не погоджується та при вирішенні даного спору, враховує наступні обставини та нормативні положення.

Так, ч. 13 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В даному випадку відповідач не дотримав приписи закону та з часу звернення 11.09.2015 року, 18.09.2015 року не вирішив питання про повернення позивачеві суми помилково сплаченого єдиного внеску або зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. б Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як вказувалося вище позивач своєчасно та в повному обсязі нараховував, обчислив і сплатив єдиний внесок, але з незалежних з нього причин помилково перерахував внески не на той рахунок.

На підставі пункту 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», органи доходів і зборів зобов'язані: надавати безоплатно платникам єдиного внеску в усній та письмовій формі консультації з питань застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, роз'яснювати їхні права і обов'язки.

Але відповідач не виконав свій обов'язок та не повідомив позивача про наявність двох різних розрахункових рахунків та належний рахунок для перерахування внесків.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 БК України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно з ст. 1 «Положення про єдиний казначейський рахунок», затвердженого Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 р. №122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 р. за №594/6882, єдиний казначейський рахунок (далі ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП).

Пунктом 2.1. «Положення про ЄКР» приписано, що ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

У відповідності до пункту 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІП «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постанові від 16 червня 2015 року по справі № 21-377а15, врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст. 244-2 КАС України, зазначається наступне: здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ІЖ, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ІЖ.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, отримавши 11.09.2015 р. та 18.09.2015 р. заяви з проханням перевести сплачені внески на належний рахунок, відповідач у розумні строки ніяк не відреагував і не надіслав жодної відповіді взагалі, порушивши при цьому законодавство, оскільки позивачем були вжиті усі необхідні заходи щодо належної та вчасної сплати єдиного внеску, а бюджет не постраждав від такої помилки.

А від так, суд не може погодитися, що оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржуване рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірним, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 01.07.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 11 061,07 грн., прийняте щодо Асоціації підприємств геології "ГЄОТЕХ".

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь Асоціації підприємств геології "ГЄОТЕХ" (61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, 2, кв. 3, код ЄДРППОУ: 23145563) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08.08.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.