Справа № 755/6495/16-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 755/6495/16-а
Суддя доповідач Бабенко К.А
У Х В А Л А

05 серпня 2016 року м. Київ

Суддя-доповідач Київського апеляційного адміністративного суду Бабенко К.А., перевіривши матеріали апеляційної скарги Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частин першої, дев'ятої ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок; строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Згідно з частиною другою ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з Супровідного листа суду першої інстанції (а.с.62), копію оскаржуваної Постанови суду першої інстанції надіслано Відповідачу 25 травня 2016 року. В апеляційній скарзі Відповідачем зазначено, що копію оскаржуваної Постанови отримано ним 15 липня 2016 року. Як на доказ отримання ним копії оскаржуваної Постанови суду першої інстанції саме 15 липня 2016 року Відповідач посилається на додану до апеляційної скарги копію зазначеного судового рішення з відбитком штемпелю вхідної кореспонденції Відповідача, проте зазначене не може бути належним та допустимим доказом, тому, як він є зацікавленою у справі особою. Будь-яких інших доказів щодо дати її отримання (поштового конверта, в якому її надіслано, тощо) ним не надано. Апеляційну скаргу ним подано 26 липня 2016 року, що підтверджується зазначеною на відбитку вхідної кореспонденції суду першої інстанції, датою, тобто, з пропущенням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку для її подачі.

Питання про поновлення строку апеляційного оскарження Відповідачем не порушується.

Відповідно до частини четвертої ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, згідно з частиною шостою ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (надалі - Закон №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1) п. 3 частини другої зазначеної статті, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

А відповідно до пп. 2) п. 3 частини другої ст. 4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, зокрема на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні, зокрема позовної заяви.

Згідно з частиною третьою ст. 6 Закону №3674-VI, у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з адміністративного позову Позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, у зв'язку з чим за подачу апеляційної скарги Відповідач мав сплатити судовий збір у сумі 1212,64 грн. (1378,00 грн. х 0,4 х 110 % х 2), тому як мінімальну заробітну плату встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», яка на перше січня 2016 року становить 1378 грн.

Відповідачем до апеляційної скарги додано Клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у зв'язку з відсутністю у нього на це бюджетних асигнувань.

Дійсно, відповідно до ст. 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

А згідно з частиною першою ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Проте, лише статус та відсутність бюджетного фінансування Відповідача на зазначені витрати не є підставою для звільнення від сплати судового збору і призведе до створення прецеденту і несвоєчасного надходження грошових коштів до Державного бюджету України, у зв'язку з чим суддя-доповідач відмовляє Відповідачу у звільненні від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху.

Керуючись ст.ст. 103, 108, 187, 189, 206, 254 Кодексом адміністративного судочинства України, суддя-доповідач,

У Х В А Л И В:

Відмовити Лівобережному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві у звільненні від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без руху.

Повідомити, що протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків із зазначенням в ній підстав для їх поновлення.

Встановити для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у сумі 1212,63 грн., тридцятиденний строк з дати отримання копії даної Ухвали.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач Бабенко К.А.