Справа № 820/12040/15
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2016 р. м. Київ К/800/11783/16

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - не з'явились,

відповідача - Іхменко Я.В.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВ-ТРАНС ХАРКІВ" (далі - Товариство)

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016

у справі № 820/12040/15

за позовом Товариства

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Інспекція)

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Товариство звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними і скасувати:

податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на 87320 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 № в частині зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток на 146 710 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 № в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на 40397,50 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 28.09.2015 № щодо зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 13737 грн.;

а також рішення ГУ ДФС у Харківській області від 09.12.2015 № 4546/10/20-40-10-04-14 в частині збільшення суми зменшеного розміру від'ємного значення ПДВ на 29775 грн., визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 28.09.2015 № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 позов задоволено з тих мотивів, що позивач підтвердив належними доказами реальність виконання операцій з придбання підрядних робіт та рекламних послуг у спірних контрагентів та факт використання результатів цих операцій у власній господарській діяльності.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 назване рішення скасовано; у позові відмовлено. Постанову мотивовано тим, що подані платником первинні документи не містять необхідної для цілей оподаткування інформації про зміст, обсяг виконаних робіт (наданих послуг), та їх призначення для господарської діяльності Товариства.

У касаційній скарзі до Вищого адміністративного суду України Товариство просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду зі спору як скасоване помилково.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що оспорювані податкові повідомлення-рішення були прийняті Інспекцією за наслідками проведення планової виїзної документальної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, оформленої актом від 08.09.2015 № 166/20-23-22-01-06/35902155, та проведеної у процедурі адміністративного оскарження позапланової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України в частині правомірності визначення витрат по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Харпластмас», фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, приватним підприємством РА «Золотий грамофон», товариством з обмеженою відповідальністю «Регіони фм», товариством з обмеженою відповідальністю «Авеста буд», DLS Investment Solutions LTD за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, оформленої актом від 30.11.2015 № 641/20-23-22-01-06/35902155.

Перевірками не визнані, зокрема, податкові наслідки операцій з придбання Товариством ремонтних робіт та експлуатаційних послуг у рамках господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Харпластмас» на підставі договору про надання послуг від 24.10.2011 № 219/пу/11.

За висновком Інспекції, подані платником первинні документи не дозволяють встановити вид та обсяги наданих послуг, їх конкретних виконавців; надання експлуатаційних послуг не належить до основних видів діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Харпластмас»; приміщення, у яких надавалися відповідні послуги, перебувають у позивача на праві оренди, а тому розглядувані операції не пов'язані з господарською діяльністю Товариства.

Також в актах перевірок зазначено, що позивач не підтвердив факт поставки йому фізичною особою підприємцем - ОСОБА_3 послуг з оптимізації на просування сайту Honda.active.com.ua, не підтвердив економічний характер витрат на придбання цих послуг, доцільність таких витрат, що виключає право платника на формування у податковому обліку витрат на податкового кредиту з ПДВ за цими операціями.

Підставою для виключення з податкового обліку Товариства господарських операцій з придбання консалтингових послуг у товариства з обмеженою відповідальністю «Авеста Буд» став висновок Інспекції про відсутність належних і достатніх доказів на підтвердження фактичного надання цих послуг позивачеві та відсутність економічного ефекту від розглядуваних операцій для діяльності позивача.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 ПК витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Керуючись наведеними положеннями ПК, суди попередніх інстанцій сформували цілком об'єктивно правову позицію у справі відносно того, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на прибуток та ПДВ на суму понесених витрат за операціями з придбання товарів (робіт, послуг) пов'язуються з сукупністю таких обставин, як реальність виконання господарської операції та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг, зміст господарської операції та її учасників і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання операції.

За умови дотримання наведених вимог податкового законодавства платник вправі претендувати на одержання податкової вигоди у вигляді, зокрема, витрат та податкового кредиту при обчисленні сум податку на прибуток та ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету. Подання платником усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, є підставою для отримання податкової вигоди, якщо податковим органом не доведено, що відомості, які містяться у таких документах, є неповними, недостовірними та (або) суперечливими; податкова вигода не може бути визнана добросовісною, якщо одержана платником не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

У справі, що переглядається, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли різних висновків стосовно дотримання платником наведених правил оподаткування при відображенні у податковому обліку Товариства результатів виконання операцій зі спірними контрагентами.

Так, надаючи правову оцінку операціям позивача з придбання послуг з дрібного ремонту та експлуатаційних послуг у товариства з обмеженою відповідальністю «Харпластмас» на підставі договору про надання послуг від 24.10.2011 № 219/пу/11, суд першої інстанції визнав належним свідченням реальності виконання цих операцій подані платником акти наданих послуг, податкові накладні, виписки з банківського рахунку про оплату позивачем придбаних послуг.

Слід зазначити, що чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції, та не висуває вимоги щодо ступеня деталізації змісту та порядку надання послуг як умови для врахування витрат на їх придбання у податковому обліку платника.

За своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт приймання-передачі наданих послуг є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. У даному разі перелік наданих позивачеві послуг визначений у додатку до договору, а тому дублювання цього переліку в актах для встановлення змісту господарської операції не вимагається.

При вирішенні цього спору апеляційний суд безпідставно підтримав і висновок Інспекції про відсутність зв'язку цих послуг з господарською діяльністю платника з огляду на перебування приміщень, у яких надавалися ці послуги, в оренді Товариства (а не у власності). Адже у даному разі прибирання приміщень, здійснення дрібного поточного ремонту, освітлення приміщення, підтримання останнього в належному санітарно-гігієнічному та естетичному стані є необхідним у процесі використання Товариством орендованого приміщення у власній виробничій діяльності; витрати на оплату цих послуг є звичайними витратами для особи, що фактично експлуатує приміщення, незалежно від наявності права власності. Чинне податкове законодавство України не пов'язує можливість обліку витрат з метою оподаткування прибутку та ПДВ з наявністю або відсутністю права власності на об'єкти, щодо яких здійснюються відповідні дії, що тягнуть такі витрати.

Враховуючи, що суб'єкт господарювання не обмежений у своїй діяльності виключно статутними або основними видами діяльності, посилання Інспекції на те, що експлуатаційні послуги не належать до основних видів проваджувальної товариством з обмеженою відповідальністю «Харпластмас» діяльності не можна визнати доказом безтоварності розглядуваних операцій.

Висновок апеляційного суду про неможливість врахування витрат на оплату розглядуваних робіт і послуг до часу використання приміщення за договором оренди також не можна визнати правильним, оскільки здійснення платником підготовчих робіт до початку фактичної діяльності на об'єкті відповідає звичаям ділового обороту.

По епізоду, пов'язаному з формуванням платником даних податкового обліку за операціями з фізичною особою підприємцем - ОСОБА_3, судами встановлено, що за договором про надання послуг від 01.11.2011 № 58/11 названий контрагент зобов'язався виконати комплекс робіт з оптимізації та просування у мережі Інтернет належного позивачеві веб-сайту www.honda-active.com.ua. Технічним завданням замовника (позивача у справі) передбачено забезпечення виконавцем, зокрема, з'явлення цього сайту у пошукових системах Яндекс, Google за визначеними запитами у першій десятці та підтримання сайту на відповідній позиції протягом усього строку дії договору, написання статей про ресурс, опрацювання навігації та структури сайту тощо.

Наведені послуги, спрямовані на розміщення інформації про діяльність платника у мережі Інтернет, відповідають характеру діяльності платника як дистриб'ютора на ринку автомобілів. Також слід враховувати, що для цілей оподаткування господарський характер витрат платника на придбання рекламних послуг має визначатися наявністю у платника перспективи отримання прибутку та об'єктивним встановленням розумної можливості позитивних змін економічного стану платника, а не власне наявністю таких змін.

Аналогічний підхід цілком правомірно було застосовано судом першої інстанції при оцінці податкових наслідків операцій Товариства з придбання консалтингових послуг у товариства з обмеженою відповідальністю «Авеста-Буд» за договором від 02.07.2012 № 02/07/12. Напрям проведення консалтингових досліджень за технологічним завданням позивача відповідає сфері діяльності останнього на ринку продажу автомобілів.

Власне ж ефективність використання платником капіталу шляхом оцінювання витрат платника у світлі їх доцільності не належить до повноважень податкового органу. Економічна ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником. Для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

Висновок апеляційного суду про конкретний порядок оформлення операцій з виконання маркетингових, консалтингових послуг також не відповідає положенням чинного податкового законодавства. Адже законодавець свідомо відмовився від встановлення конкретного переліку документів, які мають слугувати підставою для формування даних податкового обліку, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші господарські операції, з огляду на різноманітність змісту та форм економічної діяльності та порядку її документування.

У даному разі на підтвердження факту надання консалтингових послуг платником подано договір від 02.07.2012 № 02/07/12, план-графік робіт за договором, акти здачі-прийняття виконаних робіт, звіт на консалтингові послуги «Огляд продажів нових легкових і комерційних автомобілів в усіх областях України», які правомірно визнано судом першої інстанції належними доказами реальності операцій з поставки даного виду послуг позивачеві.

За таких обставин слід погодитися з висновком Харківського окружного адміністративного суду про незаконність оспорюваних податкових повідомлень-рішень, що зумовлює правильність рішення цього суду про задоволення позовних вимог. Зі змісту оскаржуваної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду не вбачається обґрунтованих мотивів для надання іншої правової оцінки обставинам цього спору.

З урахуванням викладеного Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову Харківського апеляційного адміністративного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції як скасоване помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВ-ТРАНС ХАРКІВ" задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 у справі № 820/12040/15 скасувати.

3. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 820/12040/15 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько