Справа № 807/1609/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року К/800/47272/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року по справі № 807/1609/14 (№876/7197/14)

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Державної міграційної служби України в

Закарпатській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_4 в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих нею документів зазначених у Правилах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року.

Зобов'язано відповідача повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих нею документів.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 18 лютого 2014 року звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Одночасно із заявою позивачем надано заяву-анкету, паспорт громадянина України, оригінал і копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, дві фотокартки, квитанцію про сплату державного мита в розмірі 170 грн.

В результаті розгляду вказаної заяви, ОСОБА_4 відмовлено у прийняті документів з підстав ненадання нею квитанцій про оплату адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорту для виїзду за кордон в розмірі 87,15 грн. та за бланк паспорту в розмірі 120 грн.

Задовольняючи частково позовні вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що порядок видачі та оформлення паспортів визначений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, а тому Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області неправомірно відмовлено позивачу в оформленні закордонного паспорта з підстав не подання платіжних документів, не передбачених цими Законом та Порядком.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд та в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульований Законом України від 21 січня 1994 року №3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до статті 7 вказаного Закону правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації положень зазначеної норми, Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1995 року № 231 прийняв Правила - «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», пунктом 10 яких затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон. Зокрема, для оформлення паспорта надаються: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет) платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, в тому числі, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 170 грн. (статті 2, 3 Декрету).

Таким чином, сплата, установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка), тому він не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Отже, дії відповідача, які виразились у відмові прийняти документи, надані ОСОБА_4 для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та у вимозі сплатити додаткові витрати, окрім державного мита, є незаконними, а вимоги позивача обґрунтованими.

Крім того, подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді України, висновки щодо яких викладено в постановах від 3 грудня 2013 року №21-416а13 та від 17 грудня 2013 року №21-441а13.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області відхилити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Загородній А.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.