Справа № 808/989/16
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/989/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2016 року

справа № 808/989/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кліон" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 р. позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000273/1 від 18.09.2015.

Не погодившись з постановою суду, Запорізька митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між між позивачем та компанією Iceland Pelagic ehf, Ісландія, укладено контракт №184F/2015І від 30.04.2015 (далі-контракт) на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно вказаного контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж – морожена скумбрія (далі - товар).

Для здійснення митного оформлення товару 18.09.2015 позивачем засобами електронного зв’язку до митного посту “Запоріжжя – центральний” Запорізької митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2015/016022, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 451220,95 гривень (тобто 23,14 грн. або 1,07 доларів США за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- контракт №184F/2015І від 30.04.2015;

- калькуляція постачальника від 10.09.2015;

- прайс – лист від 08.09.2015;

- міжнародна товарно – транспортна накладна CMR №0000998 від 14.09.2015;

- довідка про транспортні витрати від 14.09.2015;

- договір міжнародного експедирування №2015МЭ1Т від 02.01.2015;

- договір транспортного обслуговування №4513 від 19.12.2014;

- дублікат ветеринарного свідоцтва від 18.09.2015 серії ЄРД-00 №090870;

- ветеринарний (санітарний) сертифікат від 14.09.2015;

- сертифікат походження від 10.09.2015;

- сертифікат якості №16-2015 від 10.09.2015;

- лист постачальника від 17.11.2014 про виробника.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

- в пп.1.5.7 контракту №184F/2015І від 30.04.2015 переліком товаросупровідних документів передбачено надання експортної декларації, яка до митного оформлення не надана;

- згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: серед інших відомостей – одиниці виміру (штуки, кг, тощо), виробник/виробники, контактна інформація про продавця, натомість в прайс-листі від 08.09.2015 б/н, поданому до митного оформлення, вищевказана інформація відсутня.

У зв'язку із виявленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 18.09.2015 направлено декларанту відповідне електронне повідомлення, із зазначенням про необхідність надання наступних додаткових документів: каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації.

18 вересня 2015 року на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експертні висновки Запорізької торгово – промислової палати №ОИ-481 від 16.09.2015; експортну декларацію країни відправника від 14.09.2015; лист постачальника від 18.09.2015 з даними бухгалтерського обліку, про відсутність каталогів; лист постачальника від 11.09.2015 з повідомленням про транспорт та відправника.

Оформлення товару (задекларованого 18.09.2015 за МД-2 №112050000/2015/016022) здійснено ТОВ «КЛІОН» з урахуванням Рішення про коригування заявленої митної вартості товару №112050000/2015/000273/1 від 18.09.2015 і випущено відповідачем у вільний обіг вже за МД-2 №112050000/2015/016131 від 21.09.2015 під гарантію.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначене рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, оскільки надані позивачем документи підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, які зазначені в Деклараціях митної вартості.

З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. В той же час, такі повноваження митним органом мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Водночас, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, а також не надання на вимогу Митниці додаткових документів у повному обсязі.

Отже, враховуючи обставини, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, визначальним у цій справі є встановлення обставин, які свідчать про наявність у Митниці обґрунтованих підстав вважати, що подані позивачем документи не підтверджують заявлену митну вартість, а також наявність у Митниці правових підстав для витребування додаткових документів.

Як зазначено вище, Митним кодексом України визначено підстави, за наявності яких Митниця має право витребувати додаткові документи, а саме якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Правильно встановивши підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано зазначив про те, що з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності щодо відправника та виду транспорту, яким здійснювалась поставка товару, не стосувалися числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом; прайс лист не є обов’язковим для надання документом, передбаченим ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а витребувану митним органом експортну декларацію позивачем було надано.

Таким чином, оскільки розбіжностей у поданих позивачем документах Митницею не встановлено, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів, ненадання в повному обсязі яких фактично і стало підставою для прийняття спірного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Митниці про коригування митної вартості товару та Картка відмови в прийнятті митної декларації прийняті відповідачем без достатніх на те правових підстав, які визначені Митним кодексом України, у зв’язку з чим підлягає скасуванню як протиправне.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим