Справа № 565/663/15-а
Суддя: Горегляд О.І.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/663/15-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

- представника відповідача - ОСОБА_4,

- відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш (раніше м.Кузнецовськ) Рівненської області письмове клопотання представників ОСОБА_6 міської ради Рівненської області про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області і ОСОБА_5 про визнання нечинним рішення та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області перебуває адміністративний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області і ОСОБА_5 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.». В обґрунтування цих вимог позивач вказав, що більше 30 років він проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Паркова, 112) м.Кузнецовськ і в його користуванні та в користуванні його сімї знаходиться земельна ділянка, площею 0,45 га, якою вони користуються відкрито і безперервно та займаються на ній підсобним особистим господарством. У позовній заяві зазначено, що 11 червня 2012 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області із заявою (реєстраційний №05-28) про передачу йому у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства. В подальшому на виконання вимог листа ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №05-28 від 27 червня 2012 року ОСОБА_7 направив 17 серпня 2012 року матеріали, які підтверджують користування земельною ділянкою (довідка ЖКО м.Кузнецовськ про склад сімї, заява двох свідків, завірена нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу №921 від 16 серпня 2012 року і копія паспорта). Згідно з доводами позивача ОСОБА_6 міська рада Рівненської області порушила ч.7 ст.118 ЗК України і рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року у справі №565/2010/13-а, яке залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, його позов задоволено, зокрема: визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_6 міської ради щодо неприйняття рішення по суті клопотання ОСОБА_7 від 11 червня 2012 року у порядку, передбаченому ст.118 ЗК України, та зобовязано ОСОБА_6 міську раду на найближчій сесії після набрання даної постановою законної сили прийняти рішення по суті клопотання ОСОБА_7 від 11 червня 2012 року, у відповідності до ст.118 ЗК України. 25 вересня 2014 року, як вказано у позовній заяві ОСОБА_7, на пленарному засіданні сорок шостої сесії шостого скликання ОСОБА_6 міської ради було розглянуто його клопотання про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства (реєстраційний №05-28), однак прийнято незрозуміле рішення згідно з витягу протоколу №46 сесії ОСОБА_6 міської ради: ОСОБА_8, секретар міської ради, поставив на голосування пропозицію ОСОБА_9 про розгляд заяви, голосували: за 22, проти - , утримались -, і з незрозумілих причин у графі вирішили: за 4, проти 18, утримались -. Позивачем зазначено, що 28 січня 2015 року Кузнецовським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року у справі №565/2010/13-а, проте ОСОБА_6 міська рада винесла на сесію 24 квітня 2015 року питання про виділення земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні 30 років, іншій особі ОСОБА_5 та прийняла незаконне рішення №1954 від 24 квітня 2015 року про передачу цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, вул.Бондаренка, 26. Разом з цим, як вказано в позовній заяві ОСОБА_7, за рішення щодо надання йому (позивачу) дозволу на розробку проекту землеволодіння з присутніх 24 депутатів голосували: за 4, проти -, утримались -, тобто 20 депутатів взагалі не голосували, що говорить про упередженість посадових осіб ОСОБА_6 міської ради та незаконність їх дій. Згідно з доводами позивача рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року грубо порушує його право на користування і володіння земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, вул.Бондаренка, 26. ОСОБА_7 стверджує, що згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, ст.119 ЗК України він має право набуття права власності на спірну земельну ділянку.

З показань ОСОБА_7 і пояснень його представника ОСОБА_2, наданих суду, слідує, що первинний адміністративний позов ОСОБА_7 і адміністративний позов ОСОБА_7 в новій редакції в даній справі підписані ОСОБА_2, а не ОСОБА_7

Зокрема, ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав вказаний позов, зазначивши, що він його не підписував і про дану справу дізнався від ОСОБА_1 у листопаді 2015 року. З показань ОСОБА_7 слідує, що претензій до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області він не має, проте заперечує проти того, що ОСОБА_5 дали земельну ділянку, де він виріс і жили його батьки і прадіди. Згідно з показаннями позивача він знає ОСОБА_5, оскільки з власної ініціативи, щоб заробити собі на проживання, влітку 2015 року допомагав ОСОБА_5 копати на спірній земельній ділянці ямку, за що отримав 50 (пятдесят) грн. 00 коп. В подальшому у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні вказані позовні вимоги повністю підтримали представники ОСОБА_7 ОСОБА_1, ОСОБА_2 і адвокат ОСОБА_3

Згідно з поясненнями представника позивача ОСОБА_7 ОСОБА_1 особисто він на спірну земельну ділянку не претендує, оскільки має у приватній власності земельну ділянку, площею 0,45 га, яку купив у ОСОБА_10 (батька позивача). ОСОБА_4, як зазначив ОСОБА_1, право набуття права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, вул.Бондаренка, 26, має ОСОБА_7, який користується цією земельною ділянкою понад 30 років. ОСОБА_1 зазначив, що повністю підтримує позовну заяву ОСОБА_7 з викладеними в ній обставинами.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 (сестра позивача) підтвердила, що будучи представником ОСОБА_7 і діючи на підставі довіреності від 07 лютого 2013 року, вона замість позивача особисто підписала первинний адміністративний позов ОСОБА_7 і адміністративний позов ОСОБА_7 в новій редакції в даній справі, не вказавши при цьому відомостей про те, що насправді вчиняє ці дії не ОСОБА_7, а його представник. З пояснень ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_7 народився в м.Кузнецовськ Рівненської області по вулиці Паркова, 112 (нині вул.Бондаренка, 26) та проживав у будинку його батька ОСОБА_10, який помер 04 лютого 2015 року. У 1992 році, як зазначила представник ОСОБА_7, внаслідок пожару цей будинок став непридатним для проживання, тому позивач після 1992 року проживає у деревяній літній кухні, власником якої є ОСОБА_1 після укладення з ОСОБА_7 і його братами ОСОБА_11 і ОСОБА_12 договору купівлі-продажу. Згідно з доводами ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_10 в порядку спадкування вона набула право власності на земельну ділянку, площею 0,1 га, на якій розміщені будинок, літня кухня і погреб. Представник ОСОБА_7 пояснила, що спірна земельна ділянка, площею 0,05 га, до її передачі у власність ОСОБА_5 належала територіальній громаді м.Кузнецовськ Рівненської області, на ній не перебувало будь-яких забудов позивача, його батька та інших осіб, лише росли фруктові дерева (яблуні, груші, вишні), був огород, знаходились клітки для кролів і огорожа. ОСОБА_2 ствердила, що більше 30 років ОСОБА_7 живе за вказаною адресою, фактично користувався спірною земельною ділянкою (поливав та доглядав плодові дерева, займався огородництвом, розводив кролів), тому за набувальною давністю має право отримати у її власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства. ОСОБА_2 просила суд визнати нечинним і скасувати рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.».

Згідно з доводами представника позивача адвоката ОСОБА_3 ОСОБА_7 народився в м.Кузнецовськ Рівненської області та проживав у будинку його батька ОСОБА_10, по вулиці Паркова, 112 (нині вул.Бондаренка, 26). Представник ОСОБА_7 пояснив, що після того, як цей житловий будинок згорів, - позивач залишився і без житла, і без землі, оскільки ні квартири, ні земельної ділянки, не зважаючи на неодноразові звернення до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області, йому не надано. Адвокат ОСОБА_3 вказав, що постанова Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року у справі №565/2010/13-а не виконана, депутати ОСОБА_6 міської ради Рівненської області проголосували за відмову в наданні дозволу ОСОБА_7 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області, натомість прийняли рішення №1954 від 24 квітня 2015 року про надання земельної ділянки, площею 0,05 га, що знаходиться по вулиці Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області, у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Представник позивача зазначив, що ОСОБА_5 не здійснив самозахват, законно користується спірною земельною ділянкою, проте в даній ситуації є заручником, оскільки набув право власності на цю земельну ділянку на підставі незаконного рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року. Згідно з твердженнями адвоката ОСОБА_3 ОСОБА_7 вважає, що він претендує і має право на отримання у власність земельної ділянки, площею 0,05 га, що знаходиться по вулиці Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області, яка рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року передана у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В обґрунтування цих доводів представник позивача покликався на заяву ОСОБА_7 від 11 червня 2012 року, подану до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області (реєстраційний №05-28). Разом з цим представник ОСОБА_7 пояснив, що зазначення точного місця розташування і координат земельної ділянки, на яку претендував і має право позивач, не є повноваженнями останнього, і надання підтверджень того, що спірна земельна ділянка, площею 0,05 га, яка розташована по вулиці Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області та рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року передана у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за своїм територіальним розміщенням і конфігурацією входить до складу земельної ділянки, на яку ОСОБА_7 претендував згідно із заявою від 11 червня 2012 року, є неможливим.При цьому представник позивача зазначив, що розміри земельної ділянки, на яку претендував ОСОБА_7 згідно із заявою від 11 червня 2012 року, і її розміщення на ситуаційному плані, відображені в схемі інвентаризації земельної ділянки шляхом інструментальних замірів станом на 16 березня 2012 року та були відомі ОСОБА_6 міській раді Рівненської області на момент прийняття оспорюваного рішення. Згідно з поясненнями адвоката ОСОБА_3 ОСОБА_7 не скористався правом, передбаченим ч.7 ст.118 ЗК України, самостійно не замовляв розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки без надання такого дозволу і договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки не укладав. Окрім цього, з пояснень представника позивача слідує, що на теперішній час постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року не звернута до примусового виконання, за отриманням виконавчого листа у вказаній справіОСОБА_7 в суд не звертався.

ОСОБА_6 міською радою Рівненської області повністю не визнано позовні вимоги ОСОБА_7 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.», в даній справі подано письмові заперечення. Заперечення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ґрунтуються на тому, що вказане оспорюване рішення ухвалено із дотриманням норм ЗК України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про доступ до публічної інформації», позов ОСОБА_7 необґрунтований і задоволенню не підлягає. Згідно з доводами ОСОБА_6 міської ради Рівненської області в даному випадку відповідачі діяли в межах прав і наданих повноважень. Зокрема, як вказано у письмових запереченнях, прийняттю ОСОБА_6 міською радою Рівненської області рішення №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» передували наступні дії відповідачів: ОСОБА_5 звернувся із заявою до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1609 від 25 вересня 2014 року ОСОБА_5 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 10 жовтня 2014 року ОСОБА_5 уклав з ФОП ОСОБА_13 угоду №408, якою передбачалося надання останнім послуг з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Заперечення відповідача ОСОБА_5 проти позову ОСОБА_7 полягають в тому, що рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року про надання йому у власність земельної ділянки, площею 0,05 га, що знаходиться по вулиці Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не є перешкодою для подальшого розгляду ОСОБА_6 міською радою Рівненської області по суті клопотання позивача про виділення йому у власність земельної ділянки за адресою: вул. Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області. ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_7 в даному випадку обрав невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки не оскаржив у судовому порядку рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1609 від 25 вересня 2014 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_5В.», яке є доступним для всіх запитувачів та передувало прийняттю рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.». Згідно з доводами ОСОБА_5 він є інвалідом 1 (першої) групи із захворюванням опорно-рухового апарату і все своє життя переміщається за допомогою інвалідної коляски, тому проживання зі своїми батьками, братами і сестрами на пятому поверсі у багатоповерхівці, в якій часто не працює ліфт, зумовлює необхідність піднімання до помешкання «повзком». ОСОБА_5 пояснив, що брак власної житлової площі та катастрофічна незручність розташування квартири спонукала його на звернення 29 серпня 2014 року до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області з проханням виділити у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) у межах норм безоплатної приватизації, передбачених ст.118 ЗК України. Згідно з твердженнями відповідача ОСОБА_5 на момент заявлення ним 29 серпня 2014 року клопотання про виділення земельної ділянки жодною особою не розроблялась проектна документація на спірну земельну ділянку та не затверджувалась у встановленому порядку і жодних законних підстав для відмови йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: вул. Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області в ОСОБА_6 міської ради Рівненської області не було. ОСОБА_5 зазначив, що в порядку, передбаченому ст.122 ЗК України, рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1609 від 25 вересня 2014 року йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,05 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), що розміщена за адресою: вул. Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності (землі житлової та громадської забудови) та в подальшому рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року надано вказану земельну ділянку у власність. При цьому, як вказав ОСОБА_5, ОСОБА_6 міська рада Рівненської області діяла виключно в межах закону і, слідуючи вимогам ч.2 ст.328, ч.3 ст.397 ЦК України, набуття ним права власності на земельну ділянку та фактичне володіння цією земельною ділянкою є правомірним. На думку ОСОБА_5 зворотнього в даному випадку позивачем і його представниками не доведено. Окрім цього, відповідач ОСОБА_5 просив суд звернути увагу на те, що ОСОБА_7 не скористався наданим йому правом згідно з ч.7 ст.122 ЗК України самостійно ініціювати розроблення проекту землеустрою та не замовляв розроблення такого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: вул. Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області і не надав ОСОБА_6 міській раді Рівненської області на затвердження жодних розроблених проектів землеустрою спірної земельної ділянки. Окрім цього, ОСОБА_5 просив суд врахувати неодноразові неявки ОСОБА_7 у судові засідання без зазначення і підтвердження причин, що свідчить про побоювання позивача і його представників про встановлення у позивача психічного розладу, яке унеможливлює розуміння характеру позовних вимог. На думку ОСОБА_5 представником позивача, його сестрою ОСОБА_2 з використанням у своїх особистих цілях безпорадного стану ОСОБА_7 в звязку із психічними розладами останнього самостійно було ініційовано даний судовий спір для можливого отримання земельної ділянки та підписано позовну заяву навпроти прізвища позивача без зясування його волі. З врахуванням тої обставини, що ОСОБА_7, даючи показання суду, не міг однозначно визначитись щодо поданої від його імені позовної заяви, ОСОБА_5 вважає, що позовні вимоги є надуманими і не відповідають особистій волі позивача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_5 повністю не визнали позовні вимоги ОСОБА_7 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» та просили суд відмовити в їх задоволенні через безпідставність.

Окрім обставин, викладених у запереченнях, представник ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 просила суд врахувати, що, слідуючи змісту постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року і постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року, ОСОБА_6 міську раду Рівненської області було зобовязано прийняти рішення по суті клопотання ОСОБА_7 від 11 червня 2012 року у відповідності до ст.118 ЗК України, тобто або про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення йому у власність земельної ділянки, площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянки, площею0,0102 га, для ведення особистого підсобного господарства за адресою: м.Кузнецовськ Рівненської області, вул. Бондаренка, 26 (колишня Паркова, 112) або про відмову у наданні такого дозволу, що відповідно є повноваженнями ОСОБА_6 міської ради Рівненської області.

Згідно з доводами відповідача ОСОБА_5 позивач і його представники не довели суду належними доказами обставин, які б свідчили, щоземельна ділянка, площею 0,05 га, яка рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року надана йому у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розміщена за адресою: вул. Бондаренка м.Кузнецовськ Рівненської області, і земельна ділянка, площею 0,1 га, на яку претендує ОСОБА_7 та має намір отримати у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, є однією і тією ж самою земельною ділянкою. При цьому ОСОБА_5 просив суд врахувати, що по вулиці Бондаренка в м.Кузнецовськ Рівненської області пустує та є вільною земельна ділянка, загальною площею 0,21 га.

Представником ОСОБА_6 міської ради Рівненської області - міським головою м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_14 подано у суд письмове клопотання про закриття провадження в даній адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України в звязку з тим, що ця справа за позовом ОСОБА_7 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Заявлене клопотання обґрунтовується розясненнями, викладеними у п.п.2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з подальшими змінами і доповненнями, у п.п.6, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року, положеннями ст.ст.13, 14 Конституції України, ст.ст.16, 21, 177, 181, 324, 393 і глави 30 ЦК України, ст.152 ЗК України, ст.15 ЦПК України та правовими позиціями, наведеними у постановах Верховного Суду України №21-2328во09 від 27 квітня 2010 року, №21-291а11, №21-1041во10 від 14 лютого 2012 року. У вказаному клопотанні представника відповідача зазначено, що земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок, і при здійсненні повноважень власника землі орган державної влади не є субєктом владних повноважень у значенні терміна, вжитого у п.1 ч.1 ст.17 КАС України, а є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Згідно з доводами міського голови м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_14 земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст.1 ЦК України, ст.ст.2, 5 ЗК України). За змістом вказаного клопотання представника ОСОБА_6 міської ради Рівненської області захист судом прав на землю у зазначених відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Дане клопотання представника відповідача ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, згідно з якою спори, що виникають із земельних відносин, в тому числі щодо визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст.ст.116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Уповноваженим представником ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 також заявлено письмове клопотання про закриття провадження в даній адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України в звязку з тим, що ця справа за позовом ОСОБА_7 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Обгрунтування зазначеного клопотання ідентичні доводам клопотання міського голови м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_14 Окрім цього, представник ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 зазначила, що завлені позовні вимоги за своєю суттю зводяться до визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки, що свідчить про наявність спору про право. При цьому ОСОБА_4, покликаючись на п.б ч.1 ст.12 ЗК України, вказала, що право передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до ЗК України є повноваженнями міської ради, що за своїм визначенням відноситься до категорії цивільних прав, і тому спір з приводу цих повноважень має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 повністю підтримала вказані клопотання та просила суд закрити провадження в справі, зазначивши що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. При цьому представник відповідача уточнила, що в клопотанні міського голови м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_14 допущена описка при зазначенні предмету спору в даній справі, який фактично не стосується рішення органу місцевого самоврядування щодо збільшення орендної плати за землю в односторонньому порядку, а стосується визнання недійсним (нечинним) рішення органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки у власність. Згідно з доводами ОСОБА_4 при прийнятті рішення №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» ОСОБА_6 міська рада Рівненської області, діючи від імені територіальної громади м.Кузнецовськ Рівненської області, реалізувала в такий спосіб право власника на розпорядження вільною землею.

Вказане клопотання повністю підтримав відповідач ОСОБА_5 та просив суд закрити провадження в даній справі з тих мотивів, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки рішення №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.», яке оспорюють ОСОБА_7 і його представники, ОСОБА_6 міська рада Рівненської області приймала від імені територіальної громади м.Кузнецовськ Рівненської області, як власник і розпорядник землі.

Представники позивача ОСОБА_7 ОСОБА_1, ОСОБА_2 і адвокат ОСОБА_3 вважають безпідставним клопотання представників ОСОБА_6 міської ради Рівненської області про закриття провадження в даній справі. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_3 оскаржуване ОСОБА_7 рішення№1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» прийняте органом місцевого самоврядування - ОСОБА_6 міською радою Рівненської області при здійсненні владних управлінських функцій на основі ст.ст.19, 144 Конституції України, на виконання повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому спір між сторонами є публічно-правовим, розгляд якого необхідно продовжити в порядку КАС України.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, суд прийшов до висновку, що клопотання представників ОСОБА_6 міської ради Рівненської області (міського голови м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_14, представника згідно з довіреністю ОСОБА_4О.) про закриття провадження в даній адміністративній справі є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

Зміст позову, та обставини, наведені позивачем ОСОБА_7 і його представниками у судовому засіданні, свідчать, що основним обґрунтуванням заявлених позовних вимог про визнання рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» нечинним і його скасування, є зазначення про порушення ОСОБА_6 міською радою Рівненської області при прийнятті вказаного рішення права ОСОБА_7 на володіння і користування земельною ділянкою, що знаходиться по вулиці Бондаренка, 26 (колишня Паркова, 112) у м.Кузнецовськ Рівненської області, та його права на набуття права власності на спірну земельну ділянку за набувальною давністю відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України і ст.119 ЗК України, як особою, яка добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою протягом 15 років, але не має документів, які б свідчили про наявність у нього права на цю земельну ділянку.

Слідуючи письмовим запереченням відповідачів і поясненням наданим у судовому засіданні представником ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 і відповідачем ОСОБА_5, відповідачами не визнаються обставини, наведені в обґрунтування позову ОСОБА_7, в тому числі щодо порушення ОСОБА_6 міською радою Рівненської області при прийнятті рішення №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» права ОСОБА_7 на володіння і користування спірною земельною ділянкою, та його права на набуття права власності на спірну земельну ділянку за набувальною давністю. Згідно з доводами представника ОСОБА_6 міської ради Рівненської області ОСОБА_4 і відповідача ОСОБА_5 земельна ділянка, яка вказаним рішенням ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року надана у власність ОСОБА_5, на момент прийняття цього рішення була вільна від будь-яких забудов і ОСОБА_7 нею не володів і не користувався.

Отже, з наведених пояснень сторін і їх представників слідує, що між сторонами фактично виник цивільний спір.

Окрім цього, суд врахував, що при прийнятті рішення №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» ОСОБА_6 міська рада Рівненської області фактично діяла від імені територіальної громади м.Кузнецовськ Рівненської області та реалізувала таким чином свої повноваження власника земельної ділянки і не здійснювала управлінських функцій субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із визначенням, наведеним у п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом ст.ст.2 та 5 ЗК України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

ОСОБА_6 міська рада Рівненської області в даному випадку діяла як власник землі і, будучи вільною у виборі способу реалізації повноважень власника та у виборі субєкта щодо надання йому земельної ділянки у власність в порядку, встановленому законом, при цьому не здійснювала владних управлінських функцій.

Згідно зі ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть, і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Зі змісту позову ОСОБА_7 та доводів позивача і його представників слідує, що фактично вказана позовна заява ОСОБА_7 про визнання рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» нечинним і його скасування, подана в суд на захист приватного права ОСОБА_7 на володіння і користування спірною земельною ділянкою, що знаходиться по вулиці Бондаренка, 26 (колишня Паркова, 112) у м.Кузнецовськ Рівненської області, та його приватного права на набуття права власності на спірну земельну ділянку за набувальною давністю відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України і ст.119 ЗК України, порушення яких (на думку позивача і їх представників) зумовлено бездіяльністю і рішенням одного із відповідачів ОСОБА_6 міської ради Рівненської області щодо неприйняття рішення по суті клопотання ОСОБА_7 від 11 червня 2012 року у порядку, передбаченому ст.118 ЗК України, та прийняттям рішення №2079 від 14 серпня 2015 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних відносин у власність громадянину ОСОБА_7Д.», які постановами Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року і від 16 жовтня 2015 року визнані протиправними.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п.7 постанови №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Враховуючи наведене, а також те, що в даному спорі, що виник із земельних відносин, одним із відповідачів є фізична особа ОСОБА_5, суд вважає, що позов ОСОБА_7 про визнання рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» нечинним і його скасування, заявлений до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області і ОСОБА_5, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не може бути розглянутий за правилами КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Отже, з наведених підстав провадження в даній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області і ОСОБА_5 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» необхідно закрити, оскільки спір, що виник між сторонами, є цивільно-правовим спором, та не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, керуючись п.1 ч.1 і ч.ч.2, 3 ст.157, ч.2 ст.158, ч.ч.4, 5, 7 ст.160, ч.1 ст.165, ч.ч.1, 3 ст.186 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представників ОСОБА_6 міської ради Рівненської області про закриття провадження в даній справі задоволити.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 міської ради Рівненської області і ОСОБА_5 про визнання нечинним і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради Рівненської області №1954 від 24 квітня 2015 року «Про надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5В.» закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.І.Горегляд