Справа № 569/3931/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Харечко С.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"02" серпня 2016 р. Справа № 569/3931/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "18" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання останнього виплати їй пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 червня 2015 року у попередньому розмірі.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 вказала на те, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне та з 01.04.2015р. отримує пенсію відповідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На даний час працює на посаді помічника судді Апеляційного суду Рівненської області. 01 квітня 2015 року їй було припинено виплату пенсії. На її письмове звернення відповідач повідомив її про те, що згідно останніх змін в пенсійному законодавстві їй тимчасово призупинена виплата пенсії, оскільки вона працює на посаді державного службовця. Вважає такі дії відповідача неправомірними.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.04.2016р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 30.09.2015 року по 31.12.2015 року.

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області поновити виплату пенсії ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 30.09.2015 року по 31.12.2015 року у попередньому розмірі.

Позовну заяву за період з 01.06.2015 р. по 29.09.2015 р. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернулась до суду зі скаргою, в якій просить постанову суду від 18.04.2016р. скасувати, поновити строки звернення до суду та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є державним службовцем, працює в Апеляційному суді Рівненської області на посаді помічника судді.

ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням Серії А №136347, виданого 10.10.2013 року.

Позивач перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В березні 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати їй пенсії.

Листом від 23.03.2016 р. відповідач, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, повідомив про те, що оскільки позивач на даний час працює на посаді державного службовця, відтак після звільнення з роботи, виплату пенсії буде поновлено (а.с. 5).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення позивач звернулась за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на даний час не прийнято нормативно-правовий акт, який би врегулював механізм призначення та перерахунку пенсії державним службовцям, зважаючи на п.5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, відтак позовні вимоги щодо поновлення виплати пенсії за період з 30.09.2015р. по 31.12.2015р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Зміни до ст.58 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка регламентує порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам та стосується періоду за який просить поновити виплату пенсії позивачу вносились згідно п.3 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, відповідно до якого редакція була наступною

тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", не виплачуються; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачуються в повному розмірі без урахування одержуваного заробітку (доходу).

Разом з тим, відповідно п.5 розділу ІІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.15 р.. У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в п.5 розділу ІІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.15 р. закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.15 р. не прийнятий.

Отже, з 01.06.15 р. посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення їй пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України "Про державну службу" у зв'язку з чим відпали передбачені ст.58 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підстави для невиплати позивачці пенсії і з 01.06.15 р. перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Також колегія суддів зазначає, що виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення п.5 Прикінцевих положень зазначеного Закону №213 від 02.03.15 р. стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім цього, в тексті вказаного Закону чітко визначено, що з 01.06.15 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України. При цьому, право на пенсію виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 01.06.15 р. перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.08.2015 (справа №К/800/38456/15).

З огляду на вищевикладене, з 01.06.15 р. виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підлягала відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Однак, з 1 січня 2016 року пенсія державним службовцям та прирівняним до них особам призначається на загальних умовах (Закон України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»). Виплата раніше призначених «спецпенсій» буде здійснюватись за умовами, що діяли до набрання чинності цього закону.

Відповідно до п.4 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 р. №911-VIII редакція ст.58 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена у наступній редакції: тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даному випадку право позивача порушено за період з 01.06.2015 року по 31 грудня 2015 року.

З огляду на зазначене, безпідставними є доводи скарги щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 за період з 01.06.2015р. та без зазначення кінцевої дати.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення в частині залишення позову без розгляду, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мала знати при отриманні нею пенсії.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

З огляду на те, що до суду позивач звернулась - 30.03.2016 р., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права ОСОБА_4 підлягають захисту з 30.09.2015 року, правомірно залишивши, при цьому, позовні вимог за період з 01.06.2015 р. по 29.09.2015 р. без розгляду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції належним чином встановив всі обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, зобов'язавши відповідача відновити та провести виплату пенсії, за період з 30.09.2015 року по 31.12.2015 року.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище та не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення.

Відповідно до ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "18" квітня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33018

3- відповідачу/відповідачам: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001

- ,