Справа № 808/1978/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року (о 12 год. 30 хв.)Справа № 808/1978/16 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.05.2016 №026729, №026730, №026731.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.06.2016 на адресу позивача надійшли копії трьох оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, в яких було вказано про порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз. 3 ч.1 ст. 60 вказаного Закону. Вказані постанови були винесені на підставі Актів про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, складеними посадовими особами відповідача. Звертає увагу суду, що в зазначених актах відсутні пояснення та підписи водіїв. Вказує, що опитавши водіїв, які працюють у позивача, встановлено, що дійсно 14.04.2016 при перевезенні вантажів на 475 км автодороги Н-08 Бориспіль-Запоріжжя на території Запорізької області, в місці знаходження пункту пересувного габаритно-вагового контролю, їх зупинили інспектори Укртрансбезпеки. Під час проведення документальних перевірок інспектори робили ксерокопії документів (водійських посвідчень, реєстраційних документів та товарно-транспортних накладних), при цьому, не провівши попереднього або точного зважування автотранспорту при наявності пересувного габаритно-вагового пункту контролю. Таким чином, вважає, що відповідачем було порушено норми законодавства в сфері Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, а саме водіям не було повідомлено суть скоєного правопорушення, акти на підпис не надавались, та сам факт відмови водіїв від пояснень та підписів в актах нічим не доведений, відсутність будь-яких свідків в скоєнні правопорушення або відказу від надання пояснень чи підпису. Крім того, підставами для складання вищевказаних актів в якості доказів в правопорушенні були використані ТТН, хоча, на думку позивача, не припустимо вважати ТТН як документ, який можливо брати до уваги в якості доказу при порушенні вагових норм, так як різниця між даними в вазі при зважуванні на вагах може суттєво відрізнятись. Ураховуючи викладене, вважає, що факти порушень не доведено належним чином та допустимими доказами, оскільки результати замірів не оформлені довідкою затвердженої форми, не провівши попереднього або точного зважування автомобілів, що свідчить про недоведеність перевищення маси транспортних засобів, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився, проте 15.07.2016 надіслав до суду клопотання (вх. №21390), у якому просить суд розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідач позовні вимоги не визнав та подав до суду заперечення на адміністративний позов, у яких, зокрема, зазначає, що відповідно до встановлених законодавством норм та вимог, на адресу господарювання було направлено запрошення на розгляд матеріалів перевірки, яке останнім отримане 05.05.2016, тому виходячи з наведеного, ФОП ОСОБА_1 був попереджений про розгляд акту, але на зазначену дату позивач не з'явився, повідомлень про перенесення розгляду на іншу дату до Управління не направив, також від суб'єкт господарювання не було направлено жодного документу на спростування факту виявлених правопорушень, зазначених в актах. 17.05.2016 начальником Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області були винесені оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів у розмірі 1 700,00 грн. по кожній постанові. Звертає увагу суду, що дані дії посадової особи, якою було розглянуто та прийнято рішення відносно зазначеного у акті порушення транспортного законодавства, цілком правомірні та законні і мають правові підстави ухвалення відповідного рішення згідно із пунктом 27 Постанови КМУ №1567 від 08.11.2006. Вказує, що зі змісту актів вбачається, що у водія транспортного засобу не було у наявності оформленого Дозволу (який повинен був оформити перевізник, що надає послугу перевезення вантажу, тобто ФОП ОСОБА_1.) на право здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, який видається уповноваженим на те компетентним органом (ДАЇ МВС) та передбачений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вагові обмеження перевезення вантажу викладені у статті 22 Правил дорожнього руху України, п. 22.5 визначає, що повна маса навантаження транспортного засобу не повинна перевищувати 40 тон. Крім того, посилається на приписи Постанови КМУ №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних загального користування», якою затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, та вказує, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній або точний контроль, на пересувних ПГВК, при цьому, документальним є контроль на підставі документів (товарних накладних), визначення маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу. Ураховуючи зазначене, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте 28.07.2016 надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною шостою статті 12 та частиною першою статті 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.08.2001 Бердянською районною державною адміністрацією, про що свідчить Свідоцтво серія НОМЕР_5 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

14.04.2016 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на автомобільній дорозі Н 08, 475 км., проведено перевірку транспортного засобу Scania Р 114GA4X2NA; державний номерний знак НОМЕР_2, Wielton, AP 2441 XP, (водій ОСОБА_3), який належить на праві власності позивачу, за результатами якої складено акт №014426 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатом перевірки фахівцями відповідача встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом з перевищенням вагових обмежень, яка складає 57,560 т згідно ТТН №664735, при допустимих 40 т, перевищення складає 17,56 т без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими компетентними органами на перевищення вагових обмежень. З вказаним актом перевірки було ознайомлено водія ОСОБА_3, від підпису та пояснень останній відмовився, про що свідчить відповідна відмітка у вказаному акті.

Також 14.04.2016 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на автомобільній дорозі Н 08, 475 км., проведено перевірку транспортного засобу Scania Р 380; державний номерний знак НОМЕР_3, Wielton NW3, AP 4868 XP, (водій ОСОБА_2.), який належить на праві власності ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №014427 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки фахівцями відповідача встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом з перевищенням вагових обмежень, яка складає 57,580 т згідно ТТН №664734, при допустимих 40 т, перевищення складає 17,58 т без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими компетентними органами на перевищення вагових обмежень. З вказаним актом перевірки було ознайомлено водія ОСОБА_2, від підпису та пояснень останній відмовився, про що свідчить відповідна відмітка у вказаному акті.

Крім того, 14.04.2016 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на автомобільній дорозі Н 08, 475 км., проведено перевірку транспортного засобу Scania Р 380; державний номерний знак НОМЕР_4, Wielton NW3, AP 4790 XP, (водій ОСОБА_4.), який належить на праві власності позивачу, за результатами якої складено акт №014428 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки фахівцями відповідача встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом з перевищенням вагових обмежень, яка складає 55,200 т згідно ТТН №664743, при допустимих 40 т, перевищення складає 15,2 т без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими компетентними органами на перевищення вагових обмежень. З вказаним актом перевірки було ознайомлено водія ОСОБА_4, від підпису та пояснень останній відмовився, про що свідчить відповідна відмітка у вказаному акті.

29.04.2016 акти від 14.04.2016 №014426, №014427 та №014428 разом із запрошенням на розгляд матеріалів перевірок були направлені на адресу позивача рекомендованим листом із повідомленням та вручені поштою уповноваженому представнику за довіреністю 05.05.2016, про що свідчить копія рекомендованого поштового повідомлення.

17.05.2015 в Управлінні Укртрансбезпеки у Запорізькій області відбувся розгляд справи за Актами від 14.04.2016 про скоєння порушення про автомобільний транспорт, на яке ФОП ОСОБА_1 запрошувався, але не з'явився.

У той же день, начальником Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області розглянуто матеріали перевірок та прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, зокрема, №026729, №026730, №026731, якими за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивача зобов'язано сплатити штраф в розмірі 1 700,00 грн. по кожній постанові (відповідальність передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Вказані рішення 19.05.2016 було направлено на адресу позивача поштою та вручено поштою уповноваженому представнику позивача 02.06.2016, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними позивач звернувся із даним позовом до суду.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час огляду транспортних засобів, які належать ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом з перевищенням вагових обмежень без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими компетентними органами на перевищення вагових обмежень. З вказаними актами перевірки та встановленими порушеннями було ознайомлено водіїв, проте від підпису актів останні відмовились, про що було зроблено відповідні відмітки.

Згідно із пунктом 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Із матеріалів справи вбачається, що позивача завчасно було повідомлено про розгляд справи про порушення шляхом направлення запрошення на його адресу рекомендованим листом із повідомленням, яке останнім отримане 05.05.2016. Але у призначений час ФОП ОСОБА_1 не з'явився, повідомлень про перенесення розгляду на іншу дату до відповідача не направив, як і жодного документу на спростування фактів виявлених правопорушень, зазначених в актах. Доказів протилежного позивачем суду надано не було.

Щодо встановленого порушення позивачем вимог статті 48 Закону №2344-III суд вважає за необхідне зазначити наступне

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III. Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, за приписами частини другої статті 49 вказаного Закону водій транспортного засобу зобов'язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Згідно із пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах до 40 т; для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Судом встановлено, що відповідачем проведено перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої виявлено, що позивачем здійснено перевезення вантажу без дозволу, який надає право на рух автодорогами України з перевищенням великовагових параметрів.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно посилання позивача у позові на не проведення попереднього або точного зважування автотранспорту при наявності пересувного габаритно-вагового пункту контролю слід відмітити наступне.

Постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно із пунктами 15, 16 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

При цьому, пунктом 5.1 згадуваного Порядку передбачена можливість проведення документального габаритно-вагового контролю, який полягає у визначенні загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Таким чином, чинне законодавства України передбачає можливість проведення габаритно-вагового контролю на підставі наданих до перевірки документів, наприклад, у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від проходження точного зважування.

Так, під час перевірки водіями транспортних засобів були надані товарно-транспортні накладні від 14.04.2016 №664743, №664735, №664734, із яких вбачається, що маса брутто складає 55,200 т, 57,160 т, 57,580 т відповідно.

Товарно-транспортна накладна, за визначенням наведеним у розділі 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил, є також основним документом на перевезення вантажів.

Відповідно до частини першої 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів невідповідності маси вантажу, зазначеної у вищевказаних документах на перевезення, фактичній масі товару, наприклад, довідок про фактичне відвантаження товару, журналу реєстрації зважування товару при прийманні товару на зберігання на склад, інших підтверджувальних документів відвантаження товару, що у відповідності до Закону підтверджують його вагу. Не вказує посилається позивач також і на недійсність ТТН, що були надані водієм під час перевірки 14.04.2016 та містила вагові показники маси товару.

Суд звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на спростування висновків викладених в актах перевірок про перевезення вантажів автомобільним транспортом з перевищенням вагових обмежень без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженими компетентними органами на перевищення вагових обмежень. До матеріалів справи позивачем взагалі не додано жодного доказу на обґрунтування своєї позиції, окрім письмових пояснень, оскаржуваних постанов та актів, на підставі, яких вони винесені.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.05.2016 №026729, №026730, №026731, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак