Справа № 263/7537/16-а
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/7537/16-а
Провадження № 2-а/263/185/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення з 1.04.2015 року виплати раніше призначеної пенсії; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №211 від 24.03.2015 року про припинення виплати пенсії за вислугу років та зобовязати відповідача сплатити заборгованість по виплаті пенсії з 1.04.2015 року по 25.05.2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 року йому, як ветерану МВС була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується відповідним посвідченням №26640 від 23.05.2000 року. З невідомих йому причин з 1.04.2015 року відповідачем була припинена виплата пенсії. 11.05.2016 року він звернувся з вимогою до відповідача про поновлення виплати пенсії, на що отримав лист від 3.06.2016 року та рішення № 211 від 24.03.2015 року за яками відповідач припинив виплату пенсії і відмовив в поновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що згідно ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та у період з 1.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (окрім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб5 на яких поширюється дія пункту І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах і на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Після звільнення з робота виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. На той час він працював, перебував на посаді державного службовця, звільнився 25.05.2016 року. Рішенням відповідача №29 від 8.07.2016 року з 26.05.2016 року виплата пенсії поновлена. Дії відповідача у не відновлені виплати раніше призначеної пенсії у спірний період грубо порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення, передбачене ст.46 Конституції України. Виходячи із змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, вважає, що його права на соціальний захист порушені відповідачем, починаючи з 1.04.2015 року. Просив суд позов задовольнити та покласти на відповідача судові витрати.

Позивач, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на письмове заперечення проти позову, з якого вбачається, що позивач дійсно перебуває з 1.01.2006 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як пенсіонер МВС. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УПІ (далі - Закон № 213-УІП), ОСОБА_1, як пенсіонеру, який працював на посаді державного службовця призупинено виплату пенсії починаючи з 1.04.2015 року. Також Законом України від 24.12.2015 року № 911- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» йому було продовжено період з якого пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, пенсії не виплачуються, а саме з 1.01.2016 року по 31.12.2016 року. Наведене зазначене в положеннях ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за якою виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи. Рішенням відповідача від 8.07.2016 року №29 було поновлено виплату пенсії позивачу з 26.05.2016 року, оскільки він звільнився з посади державного службовця, але в спірний період працював на вказаній посаді. Таким чином, виплата позивачу пенсії було припинено правомірно. Просив у задоволенні позову відмовити. Враховуючи викладене, законних підстав для виплата пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» немає.

Враховуючи доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 1.01.2006 року.

У спірний період з 1.04.2015 року по 25.05.2016 року позивач працював на посаді державного службовця Головного управління юстиції у Донецькій області.

З 1 квітня 2015 року, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №211 від 24.03.2015 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII призупинена виплата пенсії ОСОБА_1

Наведені обставини сторонами не оспорюють.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 -VIII від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року.

Вказаним Законом внесені зміни до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за якими тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам (окрім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб5 на яких поширюється дія пункту І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах і на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Після звільнення з робота виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1.04.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з чим відпали передбачені ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону. З 1.04.2015 року перешкоди для виплати позивачу ОСОБА_1 вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 1.04.2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

З аналогічних підстав, з 01.01.2016 року не можуть бути підставою для припинення виплати призначеною позивачу пенсії норми Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року, відповідно до якого особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України законів України «Про державну службу», призначені пенсії не виплачуються.

За таких обставин, слід визнати неправомірними дії Головного управління юстиції у Донецькій області щодо припинення з 1.04.2015 року виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №211 від 24.03.2015 року про припинення виплати пенсії за вислугу років та зобовязати відповідача сплатити позивачу заборгованість по виплаті пенсії з 1.04.2015 року по 25.05.2016 року.

Згідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, з Головного управління юстиції у Донецькій області, за рахунок коштів Державного бюджету України, підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 551,20 грн., сплачений ним при поданні позову до суду.

Керуючись ст.ст.19,21,46,64,68,126,130 Конституції України, ст.ст.46,47, ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, ст.ст.2,11,71,94,158-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення з 1.04.2015 року виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №211 від 24.03.2015 року про припинення виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 раніше призначену пенсію за період 1.04.2015 року по 25.05.2016 року.

Стягнути з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя П.І.Папаценко