Справа № 808/314/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" серпня 2016 р. справа №808/314/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №808/314/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.01.2016 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010122/2 від 27.07.2015 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00152 від 27.07.2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №808/314/16 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010122/2 від 27.07.2015 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00152 від 27.07.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон», є юридичною особою () що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.54-58).

Відповідач - Київська митниця ДФС є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кліон» та компанією Pelagia AS, Норвегія, укладено контракт №162S/2014P від 19.12.2014 року на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж морожена скумбрія ціла (а.с.14-20).

Відповідно до інвойсу компанії Pelagia AS від 20.07.2015 року №10033421 товар постачався за ціною 1,52 доларів США за кг на умовах FCA м.Клайпеда, Литва (а.с.21).

Для здійснення митного оформлення товару 27.07.2015 року позивачем засобами електронного звязку до митного посту «Східний термінал» Київської митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №125110011/2015/010291, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 663259,13 гривень (тобто 34,01 грн. або 1,54 доларів США за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) (а.с.11).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, передбаених ч.2 ст.53 МК України.

Під час перевірки поданих до митного органу документів, на підставі положень ч.3 ст.53 Митного кодексу України, відповідачем направлено декларанту повідомлення, в якому зазначено, що під час перевірки МД АСАУР сформовані обовязкові ризики 101-1, 105-2, які стосуються перевірки документів щодо визначення рівня митної вартості товару. Як зазначено в повідомленні, враховуючи вищевикладене та висновки форматологічного контролю МД стосовно перевірки достовірності рівня митної вартості, декларанту запропоновано надати: платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (з реквізитами, необхідними для ідентифікації даного товару); копію митної декларації країни виробника; висновки спеціалізованої експертної організації про якісні та вартісні характеристики або інформація біржових організацій про вартість товару (а.с.34).

У відповідь на вказане повідомлення декларантом до митного органу надано лист №06/02-787 від 27.07.2015 року, яким повідомлено митний орган про неможливість надати документи в 10-ти денний строк та про те, що документи будуть надані протягом 80 днів з моменту митного оформлення (а.с.35).

Після розгляду наданих позивачем вантажно-митних декларацій та додаткових документів митним органом 22.07.2015 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010122/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00152 (а.с.9, 10).

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, скористався правом, відповідно до ч.3 ст.52 МКУ, та випустив товар у вільний обіг під гарантійні зобовязання.

Крім того, позивачем 02.09.2015 року додатково до митного органу подано: експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-396 від 10.08.2015року; лист позивача №06/02-1049 від 02.09.2015 року про договори, укладені з третіми особами; рахунок №VIS166 від 27.07.2015 року; договір міжнародного транспортного експедирування №2015МЭ/3М від 02.01.2015 року; договір про надання транспортних послуг №149-П від 01.07.2015 року; лист постачальника від 18.08.2015 року з даними бухгалтерського обліку та інформацією про договори з третіми особами (а.с.37-38, 39, 40, 41-44, 45-48, 49-50).

Відповідач листом №7708/2/10-70-60-47 від 15.09.2015 року повідомив позивача про відсутність підстав для скасування раніше прийнятих рішень (а.с.51-53).

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішенням про коригування митної вартості товару, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ). При прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1, ч.2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як зазначалось вище, для здійснення митного оформлення товару 27.07.2015 року позивачем засобами електронного звязку до митного посту «Східний термінал» Київської митниці ДФС було подано митну декларацію по формі МД-2 №125110011/2015/010291, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 663259,13 гривень (тобто 34,01 грн. або 1,54 доларів США за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) (а.с.11).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- контракт №162S/2014P від 19.12.2014 року (а.с.14-20);

- інвойс №10033421 від 20.07.2015 року (а.с.21);

- калькуляція постачальника від 20.07.2015 року (а.с.22);

- прайс-лист від 17.07.2015 року (а.с.23);

- міжнародна товарно-транспортна накладна №082834 від 22.07.2015 року (а.с.24);

- довідка про транспортні витрати б/н від 22.07.2015 року (а.с.25);

- договір доручення №30-10/14 від 30.10.2014 року (а.с.26-27);

- дублікат ветеринарного свідоцтва від 27.07.2015 року серії ЄРД-00 №203534 (а.с.28);

-ветеринарний (санітарний) сертифікат від 22.07.2015 року №LT01711324/L2-7868 (а.с.29);

- сертифікат походження №403609 від 21.07.2015 року (а.с.31);

- сертифікат якості №122 від 20.07.2015 року (а.с.32);

- експортна декларація №15LTLU9000149EА344 від 22.07.2015 року (а.с.33).

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу вказаних вбачається, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Таким чином, відповідно до приписів ст.53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару стали результати оцінки ризику модулем АСАУР - сформовано профілі ризику, імовірність виникнення ризиків, відповідно до наказу Держмитслужби України від 27.05.2005 року №435 «Про затвердження Концепції створення, упровадження і розвитку системи аналізу та керування ризиками та Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю» (зі змінами). Так, за заявленою митною декларацією системою згенеровано обовязкову митну процедуру за кодами 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів» та 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів». Тобто, необхідно здійснити посилений контроль перевірки правильності визначення митної вартості товарів.

Відповідно до статті 361 МК України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих обєктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з обєктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується субєктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, з чим погоджуєт ься колегія суддів.

Нормами Митного кодексу України можливість витребування додаткових документів митним органом передбачена лише у чітко визначених випадках, а саме коли подані декларантом документи, зокрема, не дають можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару. При цьому, під час витребування додаткових документів митним органом обовязково повинно бути зазначено підставу для витребування додаткових документів, а також обставини, які повинні бути підтвердженні декларантом додатково наданими документами.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в електронному повідомленні декларанта єдиною підставою для витребування додаткових документів зазначено спрацювання системи АСАУР.

Крім того, а ні електронне повідомлення, а ні рішення про коригування митної вартості товару не містять обґрунтування підстав неприйняття поданих декларантом документів та переліку виявлених недоліків.

Таким чином, митним органом при отриманні та опрацюванні митної декларації позивача МД-2 №125110011/2015/010291 від 27.07.2015 року з доданими до неї документами, не було встановлено розбіжностей, наявних ознак підробки або вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів погоджцується з висновком суду першої інстанції, що митним органом було витребувано додаткові документи від позивача без наявності підстав, передбачених ч.3 ст.53 МК України, оскільки, на момент прийняття оскаржуваних рішень, позивача не було повідомлено про наявність будь-яких розбіжностей в поданих документах.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в відповіді митного органу (лист №7708/2/10-70-60-47 від 15.09.2015 року), за результатами звернення ТОВ «Кліон» щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару та перегляду рішення про коригування митної вартості товарів, зазначено, що під час перевірки наданих декларантом документів встановлено невідповідність даних, що впливають на розрахунок рівня митної вартості, а саме: до митниці не надано декларацію виробника товару та оригінал страхового полісу чи копію генерального договору страхування, наявність яких передбачена пунктом 1.5.6, 1.5.8 зовнішньоекономічного контракту від 19.12.2014 року №162S/2014P; до митниці не надано документи, що підтверджують страхування товару з оформленням страхового полісу, наявність якого передбачена пунктом 1.6 зовнішньоекономічного контракту від 19.12.2014 року №162S/2014P.

Проте, колегія суддів зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено право митного органу після виявлення розбіжностей та запитування додаткових документів на їх усунення, здійснювати повторний аналіз первинно поданих документів та встановлювати додаткові розбіжності. Отже, виявлення зазначеного порушення відбулось всупереч встановленому порядку.

Відповідно до статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України передбаченол, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 МК України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку: для товару 1,84 долари США за 1 кг товару (МД від 14.05.2015 року №/2015/000090/1, від 27.05.2015 року №504050002/2015/000007/2, від 03.06.2015 року №112050000/2015/000105/2).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-396 від 10.08.2015 року, відповідно до якого: ринкова вартість товару скумбрія ціла морожена, розмір 400 600 (Scomber scombrus), вид упаковки картонний короб по 20 кг, код УКТЗЕД НОМЕР_1, країна походження Норвегія, за період липень серпень 2015 року, на умовах поставки FCA м.Клайпеда, Литва, складала: мінімальна ціна 1,44 доларів США/кг та максимальна 1,59 доларів США/кг. Позивачем імпортувався товар скумбрія ціла морожена, на умовах поставки FCA м.Клайпеда, Литва, за ціною 1,54 доларів США за кг, що відповідає рівню цін на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтанції, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Київською митницею ДФС не доведено правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/010122/2 від 27.07.2015 року та картки відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00152 від 27.07.2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №808/314/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №808/314/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак