Справа № 823/908/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2016 року справа № 823/908/16
09 год. 42 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача Могілея С.В. - за довіреністю, представника відповідача та третьої особи Пилипаса Р.О. - за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до Черкаської обласної державної адміністрації (далі-відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом від 01.04.2016 № 3, яким посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 15.11.2001 № 1799, в частині встановлення ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 - визнано недійсним.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням відповідача від 01.04.2016 (протокол № 3) було визнано недійсним посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 15.11.2001 категорії 1 серії НОМЕР_1 .

Позивач вважає зазначене рішення безпідставним, необґрунтованим та таким, що належить скасувати, у зв`язку з тим, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано відомості первинних документів, наданих позивачем, зокрема військового квитка серії НОМЕР_2 , довідки військової частини № НОМЕР_3 № 6/849 від 30.12.1991, наказу по частині № 181 від 05.08.1986 та № 185 від 19.08.1986, що також підтверджують участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечував повністю з підстав викладених у запереченні та просив суд залишити його без задоволення, зазначивши, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стали:

- довідка Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 19.11.2015 № 904, відповідно до якої в документах військової частини НОМЕР_3 вибуття в службове відрядження для перегону автомобілів в військову частину НОМЕР_4 рядового ОСОБА_1 , а також перебування його в районі ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.08.1986 по 18.08.1986 не встановлено. Довідка військової частини НОМЕР_3 від 30.12.1991 № 6/849 не відповідає дійсності;

- довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.07.2015 № 5/1978, відповідно до якої ОСОБА_1 на спец збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не направлявся;

- лист Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 08.10.2015 № 14/8-4015, згідно якого підтверджуючих документів про участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС немає;

- наказ від 19.08.1986 № 193, у якому ОСОБА_2 не значиться.

Також, представник відповідача та третьої особи наголосив, що оскільки у довідці Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 19.11.2015 № 904 зазначено, що довідка військової частини від НОМЕР_3 від 30.12.1991 № 6/849 не відповідає дійсності, то належна кількість документів у ОСОБА_1 для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відсутня.

Враховуючи зазначене представник відповідача та третьої особи просив відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позиції сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом з матеріалів справи досліджено, що відповідно до запису у військовому квитку серії НОМЕР_2 позивач з 04.08.1986 по 19.08.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 30.12.1991 № 6/849, ОСОБА_1 04.08.1986 вибув у службове відрядження по перегону автомобілів у в/ч НОМЕР_4 , що приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Частина здійснювала охорону 30 кілометрової зони аварії на Чорнобильській АЕС, наказ по частині від 05.08.1986 № 181. Відповідно до наказу від 19.08.1986 № 185 позивач прибув у до військової частини 19.08.2016.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.08.1986 по 19.08.1986 та отримав дозу опромінення 26,32 бер.

Рішенням тимчасової комісії при Черкаській ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» від 15.11.2001 (протокол № 1799), на підставі представлених документів ОСОБА_1 підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії серії А.

Рішенням комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом від 01.04.2016 № 3, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 15.11.2001 № 1799, в частині встановлення ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 - визнано недійсним.

Законом, що визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796).

Згідно із ст. 10 Закону № 796, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 796-ХІІ передбачені підстави для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані - «Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (надалі - Порядок).

Пунктом 10 вищевказаного Порядку передбачено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Суд також наголошує, що у відповідності до п. 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документи, які засвідчують особливий статус особи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначеними нормативно-правовими актами визначено перелік документів, які підтверджують участь особи в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема до них відносяться довідки архівних установ, військові квитки або довідки командирів військових частин.

З аналізу зазначених актів суд дійшов висновку, що в даному випадку для встановлення відповідного статусу суб`єктом владних повноважень може використовуватись не конкретний документ, а один із перелічених документів, або декілька документів в їх сукупності.

Таким чином, в разі сумніву відповідача в тому, що ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, останній, у відповідності до вимог п.10 «Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мав взяти до уваги інші документи, зокрема військовий квиток серії НОМЕР_2 , довідку військової частини № 7446 № 6/849 від 30.12.1991, наказ по частині № 181 від 05.08.1986 та № 185 від 19.08.1986, що також підтверджує участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, чого зроблено не було.

Крім цього, стосовно посилань представника відповідача та третьої особи на те, що довідка військової частини № НОМЕР_3 № 6/849 від 30.12.1991 не відповідає дійсності, суд зазначає про таке.

Відносини, пов`язані із встановленням факту фіктивності того чи іншого документа, підпадають під ознаки такого діяння як використання підроблених документів, що відповідно до ст. 358 Кримінального кодексу України є злочином.

Враховуючи, що використання підроблених документів є злочином, передбаченим ст. 358 Кримінального кодексу України, згідно положення ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що факт підробки документа та використання підробленого документа повинні бути підтверджені лише вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або висновок експерта. Відповідачем таких доказів не надано.

Суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Відповідачем не доведено, що з боку позивача мали місце зловживання або повідомлення недостовірної інформації.

Також, судом на клопотання позивача від 26.07.2016, у судовому засіданні допитано у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_3 та підтвердив, що позивач дійсно перебував у 30 кілометровій зоні відчуження та брав участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_3 та підтвердив, що позивач дійсно перебував у 30 кілометровій зоні відчуження та брав участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд наголошує, що заперечуючи проти позову за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надано доказів визнання нечинним, у встановленому законом порядку, зазначеного вище запису у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 , довідки військової частини № 7446 № 6/849 від 30.12.1991.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у силу вимог ч. 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що з огляду на запроваджений ст. 8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України означає обов`язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Зважаючи на обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, докази щодо їх підтвердження, керуючись актами законодавства щодо цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заперечуючи проти позову за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, на підставі наявних у справі доказів, дослідивши обставини адміністративної справи, застосувавши норми законодавства, враховуючи доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не сплачував його під час подання цього позову, то відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні підстави для його стягнення із відповідачів.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом від 01.04.2016 № 3, яким визнано недійсним посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 , видане 15.11.2001 Черкаською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 .

Копію постанови направити сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 03.08.2016.