Справа № 2а/1770/4326/2012
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2013-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербаков В.В.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
"04" лютого 2013 р. Справа № 2а/1770/4326/2012
Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Мацького Є.М.
суддів: Євпак В.В.
Капустинського М.М.,
при секретарі Волянська О.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" грудня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними ат стягнення грошової компенсації ,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2012 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість неодержаного речового майна в сумі 2030,75 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.
Апелянт зазначив, що 11.09.2012 року у відповідності до п. б ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" його було звільнено з посади заступника командира з озброєння та техніки В/ч НОМЕР_1 з правом носіння військової форми одягу. Вказав, що на момент звільнення зі служби він знаходився на речовому забезпеченні у В/ч НОМЕР_1 . Покликаючись на норми ст. 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1444 позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації за речове майно, яке він не отримав під час проходження служби, в сумі 5432,97 грн., а не в сумі 2030,75 грн.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що в період з 06.12.1991 року по 11.09.2012 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира з озброєння та техніки.
Наказом КВВ МВСУ №107 о/с від 28.08.2012 року позивача у відповідності до п. б ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було звільнено з займаної посади з правом носіння військової форми одягу.
Наказом першого заступника військової частини НОМЕР_1 за №191 від 11.09.2012 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМВК.
На дату звільнення позивача відповідачем не було проведено розрахунку щодо компенсації за не отримане речове майно. Згідно з довідкою №104 від 16.10.2012 року загальна сума заборгованості за не отримане позивачем речове майно за період з 1997 р. по 2011 р. становить 5432,97 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі, - Закон №2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 2 Закону №2011 встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону №2011(в редакції, що діяла до 01.03.2000 року) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Частиною 4 статті 9 Закону №2011 (в редакції, яка діяла до 11.03.2000 року) визначено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Дію ч.2 ст.9 Закону №2011 в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них було призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набув чинності з 11.03.2000 року . Отже, до вказаної дати позивач мав право на отримання грошової компенсації замість речового майна.
З січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України» від 6 грудня 1991 року №1934-XII (далі, - Закон №1934), згідно з якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Даний Закон не передбачав отримання грошової компенсації за не отримане речове забезпечення.
Разом з тим, Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» Закон №2011 доповнено статтею 9-1, відповідно до якої продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2 ст.9-1 Закону №2011 військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином , лише з 03.11.2006 року апелянт набув право на одержання грошової компенсації замість не отриманого речового майна.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1444, якою затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (далі, - Постанова №1444) встановлено право військовослужбовців, які звільнені в запас або у відставку, на отримання грошової компенсації за недоотримане речове майно
Відповідно до п.27 Постанови №1444 військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно. Постанова набула чинності в день її прийняття.
Поряд з цим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року дію пункту 2 статті 9-1 Закон N2011-XII зупинено на 2007 рік.
Підпунктом 3 пункту 67 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VІ (далі по тексту, - Закон №107-VІ) пункт 2 статті 9-1 Закону №2011 виключено. Рішенням Конституційного Суду України від 25 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни внесенні підпунктом 3 пункту 67 Закону №107-VІ визнано такими, що не відповідають Конституції України.
Отже, з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України частина друга статті 9-1 Закону N2011-XII є діючою та підлягає виконанню з 25.05.2008 року.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на день підписання наказу про звільнення зі служби від 28.08.2012 року апелянт мав передбачене ч.2 ст.9-1 Закону №2011 та Постановою №1444 право на отримання при звільненні зі служби грошової компенсації замість не отриманого речового майна.
На підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 №104 від 16.10.2012 року судом встановлено, що у відповідача перед позивачем за періоди у які останній у відповідності до законодавства України мав право на компенсацію за не отримане речове майно, наявна заборгованість за таке не отримане речове майно саме в сумі 2030,75 грн.
Постанова суду прийнята з дотриманням вимог чинного матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а отже підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" грудня 2012 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" січня 2013 р.
Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 АДРЕСА_3