Справа № 200/1442/16-а
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А Справа № 200/1442/16-а

Ім'ям України Провадження 2а/200/158/16

06 липня 2016 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції першої роти другого батальйону ДВП ГУ НП України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у січні 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача поліцейського патрульної поліції 1 роти 2 батальйону м. Дніпропетровська, капрала поліції ОСОБА_2, прохаючи скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС № 748266 від 26 січня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України (а.с. 1-3).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 26 січня 2016 року поліцейським ДВП ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 748266, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді відсутності у нього при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок того, що такий поліс страхування він при собі мав, але його у нього, разом з іншими документами, що знаходилися у теці, що перебувала у автомашині, випадково забрав його знайомий, що їхав разом з ним ОСОБА_3, скориставшись цією текою у яку раніше поклав свої документи, для того, щоб віднести ці документи. На твердження поліцейського про відсутність у нього полісу, він зателефонував ОСОБА_3, який сказав, що довезе поліс через деякий час. Однак, поліцейський не захотів чекати та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху. Крім того, на момент винесення постанови він автомобілем не керував - автомобіль не рухався, а був припаркований. Тому вважає, що вимог п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху він не порушував, так як страховий поліс № АІ/4864101 він мав, і цей поліс завжди знаходився у його автомобілі, а вибув він із його володіння тимчасово і випадково.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що поліцейський ОСОБА_2 зупинив його за порушення ним інших, ніж ті, що йому інкриміновані, Правил дорожнього руху, так як вважав, що він припаркувався ближче, ніж 10 метрів до перехрестя. Однак, за цим фактом його до адміністративної відповідальності не притягнуто, а винесено постанову про притягнення до відповідальності за відсутність страхового полісу, який насправді у нього був і є. Інспектор поліції не бажав зачекати того моменту, коли йому ОСОБА_3 привезе його теку із страховим полісом і виніс постанову необґрунтовано. Коли він виніс постанову, ОСОБА_3 привіз страховий поліс.

Відповідач заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що позивач припаркувався з порушенням вимог ПДР, так як став ближче ніж за 10 метрів від виїзду до будинку по вул. Червоній, 2 у м. Дніпропетровську. Однак, він не притяг його до відповідальності за це порушення, так як крім цього, у нього не було при собі страхового полісу обовязкового страхування власником цивільно-правової відповідальності автомашини, якою він керував. Дійсно, позивач казав, що поліс має і що його повинен привезти його знайомий, який його узяв з машини разом із іншими документами. Однак, через те, що цей знайомий дуже довго полісу не привозив, він був змушений винести постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, тобто за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України. Чому не притягнув до відповідальності за неналежне паркування (ближче ніж на 10 метрів до перехрестя), за що власне і підійшов, при патрулюванні, до автомобіля позивача, на запитання суду пояснити не зміг.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, з'ясувавши фактичні обставини у справі та перевіривши їх наданими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_4 показав, що 26 січня 2016 року був пасажиром автомобіля марки КІА, моделі «СІД», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 Він працює слідчим у ДВП ГУ НП України у Дніпропетровській області і з ранку був на слідчому експерименті, звідки до роботи, що у приміщенні по вул. Червоній, 2 у м. Дніпропетровську, його підвіз його колега ОСОБА_1 Протокол слідчого експерименту він поклав у теку, що була у автомобілі ОСОБА_1 для схоронності. Коли приїхав до роботи, узяв з собою теку, заніс у кабінет, а потім пішов на обовязкову зустріч з людиною. Коли йшов, йому зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що йому треба теку, де був страховий поліс, у якій він відносив до кабінету протокол слідчого експерименту. Коли він приніс ОСОБА_1 його страховий поліс, що взяв у теці, того за його відсутність, поліція вже піддала адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 26 січня 2016 року інспектором поліції ДВП ГУ НП України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 748266, згідно з якою ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки КІА, моделі «СІД», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при перевірці не мав при собі документів: поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України, за що він визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного правопорушення і піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 425 гривень (а.с. 4). ОСОБА_1 є власником автомобіля марки КІА, моделі «СІД», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5). 04 березня 2015 року ОСОБА_1 застрахував автомобіль марки КІА, моделі «СІД», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, чому підтвердженням є страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на цей автомобіль № АІ/4864101 (а.с. 6). Судових витрат по справі немає.

Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є, наряду з іншими, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою ст. 289 КпАП України встановлено, що скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів зо дня винесення постанови. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні; належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також допустимість та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Нормою ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обстави справи випливає наступне. Нормою п. 2.1 Правил дорожнього руху встановлено перелік документів, що повинен мати із собою водій транспортного засобу, до якого відноситься і страховий поліс. Враховуючи те, що показаннями свідка ОСОБА_3, ставити під сумнів які у суду немає підстав, встановлено той факт, що страховий поліс із автомобіля забрав він, разом з іншими документами, те, що страховий поліс встановленого стандарту у ОСОБА_1 насправді є, суд приходить до висновку про те, що норми п. 2.1 Правил дорожнього руху у частині переліку обовязкових документів, що повинен мати із собою водій транспортного засобу, ОСОБА_1 було дотримано. Враховуючи те, що ним дотримано ці норми, у його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України. Внаслідок відсутності у його діях ознак вказаного правопорушення, фактом притягнення його до адміністративної відповідальності порушено його право, яке підлягає судовому захисту. Захистити порушене право суд вважає за можливе у обраний позивачем спосіб, який не суперечить нормам ч. 2 ст. 16 ЦК України. З цих підстав постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 748266 від 26 січня 2016 року підлягає скасуванню.

Разом з тим, у суду немає підстав для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, так як фактом скасування постанови про адміністративне правопорушення, його порушене право вже поновлено судом, а закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідає способам захисту порушеного цивільного права, що передбачені у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 14-1, 247, 251, 287-289 КпАП України, ст.ст. 3, 7-11, 71, 99, 100, 102, 160-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 748266 від 26 січня 2016 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Литвиненко