Справа № 826/6962/15
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Київ К/800/5893/16

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Голубєва Г.К., Юрченко В.П.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016

у справі № 826/6962/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автолайф Центр" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2015 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016, позов задоволено.

Судові акти зі спору мотивовані тим, що реальність виконання операцій платника з придбання товарів у задекларованих контрагентів та використання придбаної продукції у господарській діяльності Товариства підтверджується документально, тоді як правовідносини попередніх постачальників по ланцюгу та порушення постачальниками позивача правил здійснення господарської діяльності не є ознаками недобросовісності позивача у сфері оподаткування.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій по суті даного спору, Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у задоволенні позову.

Мотивуючи касаційні вимоги, скаржник зазначає, що у рамках кримінального провадження встановлено наявність ознак технічних суб'єктів господарювання у діяльності постачальників Товариства, які зареєстровані на підставних осіб, не мають об'єктивних умов для провадження фактичної господарської діяльності, а лише сприяють іншим суб'єктам у штучному оформленні документообігу для створення умов для одержання необґрунтованої податкової вигоди.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням з такого.

Попередніми судовими інстанціями під час розгляду справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог чинного податкового законодавства по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Барій стандарт», з товариством з обмеженою відповідальністю «Діас-агро», товариством з обмеженою відповідальністю «Анонсер торг» за жовтень, листопад 2014 року. За наслідками цієї перевірки відповідачем складено акт від 01.04.2015 № 2193/26-52-22-01/35222000 та прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 09.04.2015 № , за яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 528 727 грн. за основним платежем та на 264 363,50 грн. за штрафними санкціями;

податкове повідомлення-рішення від 09.04.2015 № , згідно з яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 587 474,02 грн. за основним платежем та 293 737,01 грн. за штрафними санкціями.

Підставою для цих донарахувань слугував висновок Інспекції про незаконне формування платником витрат у податковому обліку та податкового кредиту з ПДВ на підставі документів, оформлених від імені названих контрагентів за операціями з придбання товарів (обладнання, запчастин для автомобілів).

На обґрунтування цього висновку відповідач послався на відсутність у перелічених контрагентів ознак реальних суб'єктів господарювання в силу неперебування за місцезнаходженням, відсутності у них майна, основних фондів, матеріально-виробничих ресурсів, необхідного штату працівників для фактичного провадження господарської діяльності. Також Інспекція посилається на установлений у рамках кримінального провадження нелегальний статус спірних постачальників з огляду на факти їх реєстрації на підставних осіб з метою прикриття незаконної діяльності з надання іншим господарюючим суб'єктам послуг з мінімізації податків за допомогою штучного оформлення документообігу.

Аналізуючи наведені аргументи податкового органу, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що чинне податкове законодавство (зокрема, підпункт 138.1.1 пункту 138.1, пункт 138.2 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункти 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України) пов'язують податкові наслідки у вигляді формування витрат і податкового кредиту з ПДВ у податковому обліку з реальним виконанням господарської операції та з її підтвердженням належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт.

Керуючись цієї правовою позицією, суди визнали належними і достатніми доказами законності формування платником даних податкового обліку за операціями зі спірними контрагентами подані Товариством договори поставок, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення про оплату придбаних товарів у безготівковому порядку. Також суди перевірили факт використання платником придбаних товарів у власній господарській діяльності з надання послуг з ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів.

Слід враховувати, що у сфері податкових правовідносин діє презумпція добросовісності платника, що, з одного боку, передбачає надання правового захисту платникам, які у повному обсязі виконують свої обов'язки з правильного нарахування, утримання та перерахування до бюджету законно встановлених податків, а також з дотримання необхідних умов для використання права на податкову вигоду; з іншого ж боку, розглядувана презумпція передбачає покладення на контролюючий орган тягаря доказування наявності складу податкового правопорушення у діях (бездіяльності) платника, який у протилежному випадку вважається добросовісним.

У справі, що переглядається, Інспекцією не наведено достатньо переконливих доводів та не подано належних доказів на спростування фактів господарської діяльності, засвідчених поданими платником первинними документами.

Так, ставлячи під сумнів реальність розглядуваних операцій, Інспекція посилається на матеріали кримінального провадження, порушеного за статтями 205 (фіктивне підприємництво), 212 (ухилення від сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів) Кримінального кодексу України (далі - ККУ) відносно спірних контрагентів.

І хоча дійсно, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку, втім власне наявність кримінального провадження не може бути доказом такої нелегальності. Інспекцією не подано ані вироку, за яким відповідних осіб засуджено за вчинення злочинів, ані матеріалів відповідного кримінального провадження, які могли слугувати доказами фіктивності спірних контрагентів позивача. Натомість у матеріалах справи міститься лист слідчого управління фінансових розслідувань Інспекції від 15.12.2015 № 85/16-52-09 про те, що висновки акта перевірки від 01.04.2015 № 2193/26-52-22-01/35222000 у рамках проведення досудового слідства у кримінальному провадженні, порушеному відносно ОСОБА_1 за статтею 212 ККУ, документально не підтверджуються (а.с. 217, т.5).

Так само і факт неперебування спірних постачальників за місцем реєстрації не є беззаперечною ознакою безтоварності спірних операцій з огляду на можливість провадження ними фактичної господарської діяльності за іншою адресою.

Висновки контролюючого органу, зроблені під час проведення податкових перевірок спірних постачальників, щодо фіктивності їх правовідносин з іншими суб'єктами господарювання за відсутності установленого зв'язку між цими правовідносинами та аналізованими операціями з Товариством, також не можуть бути враховані при оцінці спірних операцій.

Адже джерело походження товарів, поставленого позивачеві, Інспекцією не досліджено; обставин щодо руху цих товарів по штучно сформованому ланцюгу постачання не виявлено. Власне ж сумнівний характер інших осіб, з якими позивач не перебував у безпосередніх господарських правовідносинах, не може бути свідченням недобросовісності позивача у сфері оподаткування.

За таких обставин Вищий адміністративний суд України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість висновків Інспекції, покладених в основу прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, що зумовлює незаконність останніх.

Норми матеріального права застосовані судами правильно; порушень процесуальних норм, які тягнуть зміну або скасування оскаржуваних судових актів, касаційним судом не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 у справі № 826/6962/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Г.К. Голубєва
В.П. Юрченко