Справа № 808/10327/13-а
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року об 11 год. 15 хв.Справа № 808/10327/13-а Провадження №СН/808/14/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства агрофірма «Людмила»

до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернулось Сільськогосподарське приватне підприємство агрофірма «Людмила» (далі позивач, СППАФ «Людмила») з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі відповідач, ОСОБА_1 ОДПІ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 08.11.2013 № 279-11.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2014 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ОСОБА_1 ОДПІ від 08.11.2013 № 279-11.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОДПІ задоволено, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2014 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову СППАФ «Людмила» відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 касаційну скаргу СППАФ «Людмила» задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.03.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дана адміністративна справа №808/10327/13-а (Провадження №СН/808/14/16) надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України 15 березня 2016 року.

Судом допущено процесуальне правонаступництво та здійснено заміну відповідача ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та правонаступника ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.11.2013 контролюючим органом направлена на адресу позивача податкова вимога №279-11 від 08.11.2013 на суму, визначену постановою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013 по справі №5/216-АП. Проте, у звязку з тим, що вказана постанова не набрала законної сили, оскільки була оскаржена в апеляційному порядку, у відповідача були відсутні підстави для формування податкової вимоги, відповідно приписів статі 59 Податкового кодексу України.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що оскаржувана податкова вимога №279-11 від 08.11.2013 сформована податковим органом на підставі подань Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області № №61,62,63 від 22.07.2013 та на виконання вимог пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1070 у звязку з наявністю у відповідача простроченої реструктуризованої заборгованості перед державним бюджетом за іноземним кредитом у розмірі 3 026 346,82 грн. Зазначає, що відповідач діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства, податкова вимога №279-11 від 08.11.2013 сформована податковим органом у порядку, встановленому чинним законодавством, а тому підстави для її скасування відсутні. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання представники сторін не зявилися, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, в яких позивач просив задовольнити позовні вимоги, а відповідач відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27 листопада 2003 між покупцем СПП АФ «Людмила» та продавцем Українською аграрною біржою, укладено договір купівлі - продажу №173, відповідно до п.1.1 якого продавець, зобовязується передати покупцю у власність сільськогосподарську техніку іноземного виробництва компанії «Кейс Корпорейшн» (США), а покупець зобовязується прийняти й оплатити названу техніку на умовах, що визначені цим договором. Згідно п.1.2 покупець зобовязується укласти угоду про реструктурування заборгованості з Міністерством фінансів України у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1070, як поручитель на вартість цього договору (а.с.27-28, т.2).

За даним договором СППАФ «Людмила» отримало сільськогосподарську техніку американських фірм «Джон Дір» та «Кейс Корпорейшн» за рахунок кредитів США, наданих під гарантії Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №753 «Про надання гарантій Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів щодо забезпечення погашення кредитів, які залучаються для фінансування закупівлі Українською аграрною біржою зернозбиральних комбайнів і тракторів» за договором купівлі - продажу №173 від 27.11.2003 від Української аграрної біржи.

Крім того, 31 грудня 2003 року між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржою боржник, СПП АФ «Людмила» - поручитель, укладено угоду про реструктурування №130-04/190, відповідно до пункту 1 якої Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 1 січня 2003 року перед державою в сумі 206787,00 грн доларів США за кредитами, наданими боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997 №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України та боржником, та кредитної угоди від 23.07.1997, укладеної між боржником та банком «Societe General, New York Branch», а боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді. Відповідно до п.3 угоди поручитель у порядку та на умовах, визначених цією угодою, зобовязується солідарно з боржником у повному обсязі відповідати перед Мінфіном за виконання боржником зобовязань, що виникли за цією угодою (а.с.31-33, т.2).

09.03.2004 між сторонами договору купівлі - продажу №173 від 27.11.2003 укладено додаткову угоду до договору, якою встановлено порядок розрахунків за договором, а саме: сплата вартості техніки здійснюється покупцем з розстроченням платежу на строк оплати в період до семи років рівними піврічними платежами, що відповідає умовам Угоди про реструктурування, за встановленим графіком. Пунктом 4.1 додаткової угоди визначено, що всі платежі за умовами цієї додаткової угоди здійснюються покупцем на користь третьої особи Міністерства фінансів України на рахунки Державного казначейства, у відповідності до умов Угоди про реструктурування. Пунктом 8.3 передбачено, що Угода про реструктурування є невідємною частиною Договору та даної Додаткової угоди. Відповідно до п.8.7 Додаткової угоди положення статей та пунктів даної Додаткової угоди мають переважну силу перед відповідними по змісту та суті положеннями статей і пунктів Договору (а.с.29-30, т.2).

Також, 25.08.2004 між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який діє від імені та за дорученням Кабінету Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України заставодержатель, та СПП АФ «Людмила» - заставодавець, укладено договір застави № 130-04/190/040, відповідно до умов якого заставою за цим договором забезпечено всі вимоги заставодержателя, що випливають з угоди про реструктурування, відповідно до якої заставодержатель при виконанні боржником певних її умов реструктурує прострочену станом на 01.01.03 заборгованість перед державною за кредитами, наданими боржнику, а боржник погашає прострочену заборгованість не пізніше 31.10.10 на умовах, зазначених в Угоді про реструктурування (а.с.34-36, т.2).

На адресу ОСОБА_1 ОДПІ від Бердянського управління Державної казначейської служби Запорізької області листом №04-08.13/535-998 від 22.07.2013 «Про відшкодування простроченої реструктуризованої заборгованості» надійшли подання №№61,62,63 від 22.07.2013 для забезпечення стягнення простроченої реструктурованої заборгованості за даним договором на загальну суму 3 026 346,82 грн.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013 року по справі №5/216-АП позов прокурора Бердянського району Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах ОСОБА_1 ОДПІ до СППАФ «Людмила», Української аграрної біржі, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України Запорізької області, Міністерство фінансів України, Публічне акціонерне товариство «Державний експортний-імпортний банк України» про стягнення заборгованості перед бюджетом за рахунок майна задоволено частково, стягнуто з СППАФ «Людмила» заборгованість перед Державним бюджетом України за іноземним кредитом у розмірі 3 026 346,82 грн.

08 листопада 2013 року ОСОБА_1 ОДПІ сформовано податкову вимогу №279-11 про сплату податкового боргу за іноземним кредитом, залученим державою під державні гарантії на загальну суму 3 026 346,82 грн., у т.ч. основний борг 1 652 848,49 грн., відсотки - 60 827,13 грн., пеня 1 312 671,20 грн.

Листом вих.№608юр від 02.12.2013 позивач звернувся до ОСОБА_1 ОДПІ з проханням відкликати податкову вимогу №279-11 від 08.11.2013, у звязку з апеляційним оскарженням постанови Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013по справі №5/216-АП.

Листом №9457/10/08-22-11-01 від 12.12.2013 ОСОБА_1 ОДПІ позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що такої підстави для відкликання податкової вимоги, як направлення боржником апеляційної скарги до суду вищої інстанції у справі про стягнення заборгованості статтею 60 Податкового кодексу України не передбачено, у звязку з чим, підстави для відкликання податкової вимоги №279-11 від 08.11.2011 відповідно до вимог чинного законодавства у податкового органу відсутні.

СППАФ «Людмила» не погодившись з податковою вимогою №279-11 від 08.11.2011, звернулося до суду із даним позовом.

Враховуючи розбіжність у позиціях сторін щодо підстав виникнення боргу, оскільки на думку позивача оскаржувана вимога прийнята за результатами розгляду Господарським судом Запорізької області справи №5/216-АП, а відповідач вважає, що вимога винесена на підставі подань Бердянського управління Державної казначейської служби Запорізької області №№61,62,63 від 22.07.2013, суд вважає за необхідне встановити правову природу заборгованості, зазначеної в оскаржуваній вимозі.

Так, згідно з ч. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) не поширюється.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (тут і в подальшому в редакції. Чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що органи державної податкової служби мають право стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, у спірних відносинах податкові органи мають право стягувати у порядку визначеному Податковим кодексом України суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету.

Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що погашення простроченої заборгованості субєкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Главою 9 розділу ІІ Податкового кодексу України врегульовано питання погашення податкового боргу платника податку.

У свою чергу, Податковим кодексом України дано визначення поняттю грошового зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Виходячи із положень пп.9 та пп.10 п.1 Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 року №174 (далі Порядок №174) прострочена заборгованість за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою заборгованість боржника перед державою за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками тощо), не погашена у строк, визначений угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги; прострочена заборгованість за кредитом заборгованість боржника перед державою за кредитом (у тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання державних гарантій, кредитів тощо), не погашена у строк, визначений кредитною (субкредитною) угодою.

Таким чином, прострочена заборгованість за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою це інше, відмінне від грошового зобовязання платника податків, поняття.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду оскаржено постанову Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013 по справі №5/216-АП, якою стягнуто з СППАФ «Людмила» заборгованість перед Державним бюджетом України за іноземним кредитом у розмірі 3 026 346,82 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 №5/216-АП задоволено частково апеляційну скаргу СПП АФ «Людмила», скасовано постанову Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013 по справі №5/216-АП, а провадження у справі закрито.

При цьому в ухвалі суду від 15.05.2014 зазначено, що предметом спору у справі, що розглядається, є стягнення заборгованості за кредитними угодами, укладеними під державні гарантії. Зазначені угоди належать до приватних господарських і спір, який з них випливає, за своєю правовою природою не є публічно-правовим, а випливає із цивільних правовідносин.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» органи державної податкової служби України визначено у 2005 році органом стягнення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками.

Отже відповідач здійснює повноваження щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними СППАФ «Людмила» під державні гарантії.

Майнові відносини сторін у даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони. Відтак в цьому випадку податковий орган не виступає як субєкт владних повноважень у сфері управління.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що чинне законодавство, хоч і не ототожнює заборгованість субєктів господарювання перед державою як різновид грошових зобовязань із податків, зборів (обовязкових платежів), але встановлює, що така заборгованість погашається в однаковому з податковим боргом порядку.

Відповідно до пункту 6 Порядку №174 облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.

Пунктом 15 наведеного порядку визначено, що прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Як встановлено з оскаржуваної вимоги, позивача повідомлено, що починаючи з 01.06.2013 на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України, а також органом державної податкової служби буде здійснено опис майна у податкову заставу.

Відповідно до п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі:

несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Проте, суд зазначає, що положення глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України визначають порядок стягнення простроченої заборгованості за кредитними угодами, залученими державою або під державну гарантію, однак на таку заборгованість не поширюється право податкової застави, адже за визначенням, що міститься у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. При цьому пункт 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України хоч і ставить вимогу щодо погашення простроченої заборгованості субєкта господарювання перед державою у порядку визначеному главою 9 розділу ІІ Податкового кодексу України, однак не містить вимог, що на таку заборгованість поширюються способи забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені.

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом безпідставно розповсюджено на дані правовідносини право податкової застави, а також нарахування пені та штрафів, оскільки дана вимога прийнята на підставі подань Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, а не на підставі рішення контролюючого органу, а отже оскаржувана вимога суперечить нормам чинного податкового законодавства.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваної вимоги відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Сільськогосподарського приватного підприємства агрофірма «Людмила» та необхідність скасування податкової вимоги ОСОБА_1 ОДПІ від 08.11.2013 № 279-11.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Сільськогосподарського приватного підприємства агрофірма «Людмила» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від №279-11 від 08.11.2013.

Судові витрати в розмірі 458,80 грн. (чотириста пятдесят вісім гривень 80 коп.) присудити на користь Сільськогосподарського приватного підприємства агрофірма «Людмила» за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко