Справа № 817/508/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2016 р.Р і в н е 817/508/16

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_2

відповідача1: представник ОСОБА_3 відповідача2: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен"

до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області,

до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області

про визнання протиправною відмови та стягнення коштів

В С Т АН О В И В:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у ОСОБА_1 районі Головного управління ДФС у Рівненській області, до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання протиправною відмови у поданні до органу, який здійснює казначейське обслуговування, висновку із зазначенням суми пені, що підлягає виплаті внаслідок затримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, яка міститься в листі №1495/10-07 від 22.03.2016; стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь позивача заборгованості з пені нарахованої внаслідок прострочення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 200551,91 грн.

Судом допущено процесуальне правонаступництво вибулої сторони Державної податкової інспекції у ОСОБА_1 районі Головного управління ДФС у Рівненській області її процесуальним правонаступником ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив суду на їх обґрунтування, що у серпні 2014 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування податок на додану вартість у сумі 1202083,00 грн., про що зазначено у податковій декларації. За наслідками проведеної перевірки правомірності формування бюджетного відшкодування, у його здійсненні відмовлено, про що прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року №. Позивач вказав, що дане податкове повідомлення-рішення було скасоване у судовому порядку на суму 1190136,48 грн., у зв'язку з чим товариство звернулось до контролюючого органу із заявою про повернення такої суми як надміру сплаченої на рахунок платника податку у банку. Позивач наголошує, що податковим органом жодних дій щодо повернення коштів здійснено не було. Як наслідок звернувшись до суду, позивачем було примусово стягнуто суму бюджетного відшкодування. Однак, в звязку із тривалістю процедури судового стягнення та фактичного виконання рішення про таке стягнення, позивач прийшов до висновку що у нього виникло право на отримання компенсації за невчасне отримання бюджетного відшкодування ПДВ у формі пені. Однак, самостійно ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області вчинити дії щодо виплати такої пені відмовляється про що повідомлено позивача відповідним листом. Тому, просить суд визнати протиправною таку відмову податкового органу та стягнути з Державного Бюджету України належну йому пеню, тим самим задовольнити позов.

Представник ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у ОСОБА_1 проти задоволення адміністративного позову заперечив. Пояснив суду на обґрунтування своїх заперечень, що за результатами документальної перевірки правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1202083,00 грн., задекларованого за серпень 2014 року, виявлено, що останнє сформовано з порушеннями вимог податкового законодавства, внаслідок чого прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року №. Відповідач вказує, що попри скасування даного податкового повідомлення-рішення в частині на підставі постанови ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі №817/401/15 останню оскаржено в касаційному порядку, а тому в контролюючого органу обовязок для бюджетного відшкодування виник лише після винесення Вищим адміністративним судом України ухвали від 26.01.2016 р. про залишення попередніх рішень по даній справі без змін. Відтак, на думку останнього, вимоги позивача щодо стягнення пені є безпідставними. При цьому, представник Відповідача додатково надав пояснення, що жодні дії по заявам позивача щодо повернення коштів як самого бюджетного відшкодування, так і пені, нарахованої у звязку із затримкою такого відшкодування, ними не вчинялись. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області позовні вимоги також заперечив, подав пояснення аналогічні змісту пояснень представника ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" з 01.09.2012 року зареєстроване в якості платника податку на додану вартість.

05.09.2014 року платником податку подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року №, у якій заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податок на додану вартість у сумі 1202083,00 грн.

Державною податковою інспекцією у ОСОБА_1 районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування вказаної суми бюджетного відшкодування, задекларованого у серпні 2014 року, за наслідками якої складено акт від 24.10.2014 року №152/15/37781030.

Згідно висновків даного акту, в ході перевірки було повністю підтверджено факт належного та правомірного формування нашим товариством податкового кредиту на загальну суму 1202083,00 грн., однак відмовлено у його бюджетному відшкодуванні на банківські рахунки товариства з посиланням на порушення п.200.5 ст.200 ПК України, а саме через відсутність у ТОВ "РРР СГП "Шелен" права на отримання бюджетного відшкодування, встановлено факт завищення суми заявленого бюджетного відшкодування та занижено значення рядка 24 в декларації за серпень 2014 р. на 1202083 грн.

Не погоджуючись із зазначеними висновками акту перевірки та прийнятим за її результатами податковим повідомленням-рішенням, ТОВ РРРСГП "Шелен" звернулося з адміністративним позовом до суду.

За результатами розгляду позову товариства, Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 р. було частково задоволено позовні вимоги, а саме:

«Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення державної податкової інспекції у ОСОБА_1 районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 04.11.2014р. № в частині відмови у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 1 190 136 грн.48 коп.» Зазначена постанова суду в ході апеляційного та касаційного перегляду була залишена без змін ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 р. та Вищого адміністративного суду України від 26.01.2016 р.

Незважаючи на набрання законної сили вище вказаною постаново ОСОБА_1 окружного адміністративного суду, після перегляду її в апеляційному порядку, згідно якої здійснювалося узгодження сум бюджетного відшкодування, ДПІ у ОСОБА_1 районі, добровільно не здійснила підготовку та подання до органів казначейства відповідного висновку про бюджетне відшкодування сум ПДВ на користь ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН». Відтак, ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН» звернулося до суду за примусовим стягненням суми бюджетного відшкодування.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 17.09.2015 р. у справі №817/2359/15 було задоволено позовні вимоги товариства та стягнуто безпосереднього з Державного бюджету України податок на додану вартість в сумі 1 190 136 грн.48 коп. Вказана постанова суду набрала законної сили 27.11.2015 р., оскільки ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду було залишено апеляційну скаргу податкового органу без розгляду.

Разом із тим, в ході розгляду судової справи ОСОБА_1 окружним адміністративним судом у своїй постанові від 17.09.2015 р. встановлено та надано оцінку обставинам справи, які мають вирішальне значення для вирішення цієї справи. А зокрема, згідно висновків суду у справі №817/2359/15, ДПІ у ОСОБА_1 районі було зобовязане не пізніше 16.07.2015 року підготовити та направити до органів казначейства відповідний висновок про бюджетне відшкодування сум ПДВ на користь ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН». Однак, зазначених дій ДПІ у ОСОБА_1 районі добровільно не вчинило. Що в подальшому слугувало підставою для задоволення позовних вимог позивача у адміністративній справі №817/2359/15.

Відповідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Висновки здійсненні ОСОБА_1 окружним адміністративним судом у постанові від 17.09.2015 р. по справі №817/2359/15, щодо граничного строку здійснення бюджетного відшкодування для позивача повторному доказуванню не підлягають.

Як встановлено судом, за результатами примусового виконання вище постанови ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 17.09.2015 р., ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН» отримало суму бюджетного відшкодування ПДВ 11.02.2016 р., що підтверджується випискою банку наданою позивачем та відомостями з особового рахунку платника податків, наданими відповідачами.

За наведених обставин, у звязку із затримкою бюджетного відшкодування сум ПДВ належних ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН», суд приходить до висновку, що позивач набув права на отримання відповідної компенсації у вигляді пені нарахованої за період з 16.07.2015 р. по 11.02.2016 р., правомірність нарахування та виплати якої обумовлена п.200.23 ст. 200 ПК України.

Відповідно до п.200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Як вбачається із матеріалів справи, листом від 22.02.2016 р. ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН» звернулося до ДПІ у ОСОБА_1 районі із проханням вжити усіх невідкладних заходів (в тому числі, підготовити та направити відповідний висновок) для забезпечення виплати товариству вищевказаної пені за весь час існування простроченої заборгованості з відшкодування ПДВ.

Проте, ДПІ у ОСОБА_1 районі, не здійснила, підготовку та подання до органів казначейства відповідного висновку про нарахування та виплату пені на користь ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН». При цьому, листом від 22.03.2016 р. ОСОБА_1 ОДПІ було відмовлено позивачеві в проведенні нарахування та виплаті такої пені для ТОВ «РРР СГП «ШЕЛЕН».

Однак, суд, погоджуючись із доводами позивача, приходить до висновку, що вищевказані дії ОСОБА_1 ОДПІ, щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням суми пені, яка підлягає виплаті внаслідок затримки бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, є неправомірними та протиправними по відношенню до позивача з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 21.1.1, 21.1.2, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно із підпунктом 14.1.18 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V ПК України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає ст.200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.11 ст.200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктом 200.14. ст.200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як уже зазначалося вище, за наслідком проведеної перевірки «правильності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту за серпень 2014 року» податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 202 083 грн. 00 коп. за серпень 2014 року .

В той же час, пунктом 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Водночас, відповідно до п.200.17 ст.200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (в тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Як встановлено судом, позивачем було виконано усі необхідні дії, передбачені Податковим кодексом України для отримання, як самого бюджетного відшкодування ПДВ, визначеного у податковій декларації з ПДВ за серпень 2014 року, в узгодженій сумі 1 190 136,00 грн., так і пені нарахованої за час затримки виплати такого бюджетного відшкодування.

А тому, суд приходить до висновку, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та закінчення процедури судового оскарження, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк, що настав за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. А орган Державного казначейства України, протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку, повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Таким чином, оскільки податковим органом не було добровільно забезпечено виконання процедури бюджетного відшкодування, що підтверджено відповідним судовим рішенням про стягнення сум бюджетного відшкодування, а фактичне примусове стягнення відбулося в строки які значно перевищують строки встановлені ст. 200 ПК України для здійснення процедури такого відшкодування, то суд приходить до висновку, що у позивача виникло право отримання суми пені нарахованої за прострочення узгодженого бюджетного відшкодування ПДВ. При цьому, суд вирішуючи питання про можливість стягнення такої пені безпосередньо із Державного бюджету України враховує, що свою відмовою, яка міститься у листі ОСОБА_1 ОДПІ №1495/10-07 від 22.03.2016 р., орган фіскальної служби у добровільному порядку відмовив позивачеві у її нарахуванні та виплаті.

Відтак, відповідачем ОСОБА_1 ОДПІ було допущено по відношенню до позивача протиправну бездіяльність.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 17.06.2008 року по справі №21-587во08, від 03.06.2014 року у справі № 21-131а14, в яких зазначено, що «у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджет. А тому суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, при цьому на суми податку, не відшкодовані протягом визначених ст.200 ПК строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу ДКУ висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у звязку із цим заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляють платника податку права предявити вимоги про стягнення зазначеного бюджетного відшкодування та пені».

А тому, Верховний суд України у даних справах дійшов висновку про те, що в разі якщо платник податку не отримує бюджетне відшкодування в установленому порядку та визначені строки, то у нього згідно з п.200.23 ст.200 ПК виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості й ця пеня підлягає стягненню.

В силу вимог ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, визначено, що безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 16 даного Порядку передбачено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку (підпункти 1, 9).

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області узгоджується з приписами Кодексу адміністративного судочинства України та наведеними нормами бюджетного законодавства, а отже у вказаний спосіб суд може захистити порушені права позивача.

Водночас, як вбачається із розрахунку позивача, наданого разом із позовною заявою у даній справі, розмір пені нарахованої за період з 16.07.2015 р. по 11.02.2016 р. складає 200551,91 грн. Судом підтверджено правильність розрахунку пені.

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як передбачено з частиною 1 статті 94 КАС, якщо адміністративний позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області щодо відмови у поданні до органу, який здійснює казначейське обслуговування, висновку із зазначенням суми пені, що підлягає виплаті ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен", внаслідок несвоєчасного бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 1190136,48 грн.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен", пеню в сумі 200551,91 грн. (двісті тисяч пятсот п'ятдесят одна грн. 91 коп.), нараховану внаслідок несвоєчасного бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 4386,29 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.