Справа № 806/661/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/661/16

категорія 8.3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Духновської В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шклярчук Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.04.2016 р. №,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкового повідомлення-рішення від 12.04.2016 №. В обґрунтування позову зазначає, що висновки акту перевірки, що стали підставою для формування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення є необґрунтованими.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період із 14.03.2016 по 25.03.2016 та із 28.03.2016 по 30.03.2016 на підставі наказу №330 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки", головними державними ревізорами - інспекторами Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) проведено перевірку, висновки якої викладено в Акті № 1463/17-01/ від 05.04.2016 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2014 по 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період із 01.01.2014 по 31.12.2015 (т. 1 а.с. 12-45).

В акті перевірки зазначено, що в порушення пп.212.1.11 п.212.1 ст.212, пп.213.1.9 п.213.1 ст.213, пп.214.1.4 п.214.1 ст.214, пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України підприємством безпідставно не задекларовано до оподаткування вартість реалізованих підакцизних товарів, чим знижено суму податкових зобов'язань, що підлягають сплаті в розмірі 411502,00 грн.

На підставі висновків, викладених в Акті перевірки, Житомирською ОДПІ було сформовано податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2016, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 514377,00 грн (за податковим зобов'язанням на суму 411502,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 102875,00 грн) (т.1 а.с. 9).

Судом безспірно встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований у виконавчому комітеті Житомирської міської ради 29.09.1996, отримав свідоцтво про державну реєстрацію, номер запису про реєстрацію 1010702, код основного виду економічної діяльності - (47,30) Роздрібна торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у своїй діяльності використовує орендовані основні засоби, а саме: споруда АЗС "ОВ" загальна площа 58,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, яке орендує у ФОП ОСОБА_4, згідно договору оренди б/н та додаткової угоди від 22.12.2014.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно із пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать, зокрема: нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України передбачено, що одним із об'єктів оподаткування зазначеним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

У разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу (пп. 214.1.4 пп 214.1 стп 214 ПК України).

Підпункт 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачає, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - це будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, в тому числі і товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, здійснюється безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Згідно з ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб'єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

Базою оподаткування акцизним податком в даному випадку є сума 10639366,70 грн, що заявлена позивачем в поданих податкових деклараціях.

Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, є дата надходження оплати за проданий товар, що передбачено п. 216.9 ст.216 ПК України.

Відповідно до п.216.9 ст.216 ПК України при використанні підакцизних товарів (продукції) для власних виробничих потреб датою виникнення податкових зобов'язань є дата їх передачі для такого використання, крім використання для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Згідно Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів. Розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку (постанова КМ України «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» №1442 від 20.12.1997).

Отже, податкові зобов'язання зі сплати 5% акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу АЗС безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форм розрахунків, під час здійснення розрахункових операцій.

Під час перевірки було встановлено, що всупереч вимог податкового законодавства України, у розрахункових документах (фіскальних чеках) ФОП ОСОБА_3 не було відображено акцизний податок, як окрема група, а вартість реалізованих нафтопродуктів задекларовано з акцизним податком, що призвело до зменшення вартості підакцизних товарів до оподаткування.

Згідно наданих представником позивача копій договорів купівлі-продажу, укладених між позивачем (продавець) та покупцями: ПП "Бісквіто-Мілк", Житомирським обласним вузлом спеціального зв'язку Державного підприємства спеціального зв'язку, ДП Житомирський ЕТЦ, КП ВЖРЕП № 11, КАТП 0628, ТОВ "Калина", ПП "Байкал", КП ВЖРЕП № 16, ТОВ "Стандарт", КВ ЖРЕП № 9, ПП ЕПТ, Житомирський лісгосп, Житомирська ветлабораторія (т. 1 а.с. 224-250, т. 2 а.с. 1-13), предметом договору є Товар: бензин А-76, А-92, А-95, дизельне пальне, газ скраплений.

В судовому засіданні представником позивача зазначено, що ОСОБА_3 здійснював оптову торгівлю підакцизними товарами, визначеними у підпунктах 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України. Відповідно до договорів купівлі-продажу, паливно-мастильні матеріали покупцем використовується для комерційних цілей, а тому обов'язок щодо сплати акцизного податку в розмірі 5% покладається на контрагентів, які придбавали паливо для комерційних цілей.

Суд не погоджується з такою правовою позицією представника позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що згідно бази даних обліку - суб'єкти підприємницької діяльності, які зазначені в договорах покупцями, не здійснюють діяльність з продажу підакцизних товарів, а тому вказані контрагенти є кінцевими споживачами.

Окрім того, пунктом 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою КМ України №1442 від 20.12.1997 року, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, контрагентами - покупцями придбавалися нафтопродукти виключно для власних потреб, тобто для некомерційного використання, так як нафтопродукти, що знаходяться в автотранспортному засобі, подальшій реалізації не підлягають.

З вищезазначених норм вбачається, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

Таким чином, через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу (п.2 Правил №1442 та ДСТУ 4303:2004), такі операції є об'єктом оподаткування акцизним податком відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України.

На підставі викладеного, висновки Житомирської ОДПІ, які наведені у акті від 05.04.2016 №1463/17-01/ є обґрунтованими, а винесене на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення від 12.04.2016 № - правомірним. Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2016 - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 26 липня 2016 р.