Справа № 22-а-17049/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа Вишгородська центральна районна лікарня про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

встановила:

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати дії управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у виплаті їй недоплаченої суми щомісячної доплати, як працюючому та проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму щомісячної грошової доплати за 1999- 2007 роки, січень-червень 2008 року у розмірі 23038 грн. 31 коп.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області нарахувати ОСОБА_1 недоотриману доплату працюючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 9 липня 2007 року по червень 2008 року, з урахуванням однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необгрунтованість та необєктивність постанови суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивачка на даний час працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю та має право на доплату за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, як працюючий пенсіонер відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно довідки про виплати за працю на території радіоактивного забруднення, позивач дійсно працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 7).

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд не обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийшов до не правильного висновку про те, що позивачка відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання недоотриманої доплати як працюючий пенсіонер в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 9 липня 2007 року по червень 2008 року.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 6 червня 1996 року були передбачені доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати.

В редакції Закону від 28 грудня 2007 року, частину другу та першу ст. 39 Закону «Про статус чорнобильців» замінено однією частиною, згідно з якою, громадянам, які працюють в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону «Про статус чорнобильців», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

Розподіл бюджетних коштів на потреби соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи між розпорядниками коштів нижчого рівня здійснюється Міністерством праці та соціальної політики.

Слід зазначити, шо порядок використання коштів Державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 № 936 до сьогоднішнього дня не змінений та не скасований, а тому здійснення компенсаційних виплат громадянам не може бути прошене у інший спосіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року N 936 «Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року N 936 „Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і п.2 зазначено «Соціальні виплати, доплати ( види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організацями та фізичними особами - субєктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організацями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці».

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і прийняття постанови про часткове задоволення позову.

З викладених вище підстав колегія судців прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відмова УПСЗН Вишгородської РДА Київської області у виплаті недоплачених сум щомісячної доплати як працюючому пенсіонеру в зоні посиленого екологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірною, оскільки УПСЗН, діяло на підставі діючого законодавства у межах повноважень та у спосіб, що був передбачений законами України, і права позивача порушені не були.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2010 року та про прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія

суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 18 лютого 2010 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, третя особа Вишгородська центральна районна лікарня про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді

-