Справа № 465/3684/16-а
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.07.2016 м.Львів

Суддя Франківський районного суду м. Львова Масендич В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст. 183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м.Львова, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м.Львова, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що з 19.04.2010р. вона перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України у франківському районі м.Львова, як отримувач пенсії за вислугу років довічно згідно з Законом України «Про прокуратору» в редакції від 12.07.2001р. №2663-ІІІ, у розмірі 86% від середньомісячного заробітку з посади старшого прокурора відділу прокуратури Львівської області. В подальшому продовжила роботу в органах прокуратури по 27.02.2015р.

27.02.2015р. позивача наказом прокурора Львівської області від 27.02.2015р. №297к, звільнено з органів прокуратури Львівської області у звязку з виходом на пенсію за вислугою років та за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з посади старшого прокурора відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді прокуратури Львівської області.

25.05.2016р. позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру її пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення їй пенсії, 86% від суми місячної заробітної плати, у звязку із підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідно до постанови КМУ від 31.05.2012р. №505 2Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» і від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості і проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Листом від 01.06.2016р. №8844/03-20 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії та відмовив у такому.

Просить позов задоволити та визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова стосовно відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001р. №2662-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010 року, на підставі довідки прокуратури Львівської області від 25.05.2016р. №18-995 про заробітну плату з розрахунку 86% із середнього заробітку без обмежень граничного розміру пенсії; зобовязати управління; зобовязати Управління Песійного фонду України у Франківському районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату її пенсії за вислугу років у звязку з підвищенням заробітної плати працівника прокуратури, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001р. №2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010р., у розмірі 86% від місячного (чинного) заробітку 14308,52 грн., починаючи з 01.01.2016р. на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/995 від 25.05.2016р. та виплати заборгованості, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат і в подальшому здійснювати відповідні виплати; стягнути з державного бюджету на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Відповідача подав на адресу суду заперечення в яких посилається на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 19.04.2010р. як одержувач пенсії за вислугу років, що була призначена згідно чинного на дату звернення за призначенням пенсії Закону України «Про прокуратуру» та обчислення у розмірі 86% від суми заробітної плати. З 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, перерахунки не здійснюються. Абзацом 6 ч.15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014р. №1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн. Просить відмовити у позові.

З огляду на те, що предметом позову є визнання дій Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в силу п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України судовий розгляд здійснюється в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, вважаю, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що з 19.04.2010 року по даний час позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львові та отримує пенсію обчислену відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 86 % середньомісячного заробітку.

У зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова з заявою про проведення перерахунку пенсії, надавши відповідну довідку прокуратури Львівської області та просила провести перерахунок розміру пенсії на підставі ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення їй пенсії (86% від суми місячної заробітної плати) у звязку із підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідно до постанов КМУ від 31.05.2012р. №505 та від 09.12.2015р. №1013.

Згідно листа управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова від 01.06.2016 №8844/03-20 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 5 Положень Закону України №213-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Однак, вказані дії відповідача не відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими при виході на пенсію працівникам прокуратури пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми місячної зарплати.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право на перерахунок вже призначеної пенсії при наявності зазначених у ч. 17 підстав, а саме - призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії,

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року, перерахунок має бути проведено виходячи з розміру раніше призначеної позивачу пенсії, тобто 90 відсотків від суми місячного заробітку з урахуванням підвищення заробітної плати та з урахуванням вже проведених виплат.

Верховний Суд України в постанові від 10.12.2013 року у справі №21-348а13 дійшов правового висновку, що внесені Законом № 3668-VІзміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Крім того, положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013(справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.1, ч.ч.1,2 ст. 8, ч.2 ст.19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч.1ст.46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п.6 ч.1ст. 92 Конституції України).

За Конституцією України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 ст.116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до вимог ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15-го числа.

З огляду на викладене, суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу на підставі поданої ним відповідачу 25.05.2016 року заяви про перерахунок пенсії та довідки відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 86 % від середнього заробітку, повинен бути здійснений з 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Підстави для зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період до 01.02.2016 року відсутні, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що раніше він звертався з заявами про такий перерахунок пенсії.

Керуючись названими вище нормами Конституції України та ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідач зобов'язаний був із 01.01.2016 року перерахувати пенсію позивача, встановити її у розмірі 86% середньомісячного заробітку 14308,52грн. без обмеження її максимального розміру.

Доводи відповідача, зазначені у письмових запереченнях згідно п. 5 розділу 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, в якому зазначається, що норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України втратила свою чинність, суд до уваги не бере так як в розумінні цього положення закону, а також положень ст.22 Конституції України щодо права позивача на перерахунок пенсії, слід вважати, що скасуються норми щодо пенсійного забезпечення перелічених категорій осіб лише у разі їх призначення та неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу ОСОБА_1 у перерахунку її пенсії є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 6-11, 14,72, 94, 99, 158 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львові стосовно відмови у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010р.) на підставі довідки прокуратури Львівської області від 25.05.2016р. №18-995 про заробітну плату з розрахунку 86% із середнього заробітку без обмежень граничного розміру пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у звязку з підвищенням заробітної плати працівника прокуратури, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001р. №2662-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010р.) у розмірі 86% від місячного (чинного) заробітку 14 308,52 грн., починаючи з 01.01.2016р. на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/995 від 25.05.2016р. та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат і в подальшому здійснювати відповідні виплати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (м.Львів, вул. Наукова, 116/111) сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Масендич В.В.