Справа № 819/855/16
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/855/16

05 серпня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А.В. при секретарі судового засідання Лукашовій О.Є.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3М.) звернулася до адміністративного суду з позовом до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - відповідач, Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року №132465-13 прийняте Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що дане податкове повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки з урахуванням вимог чинного законодавства, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Представник позивача зазначив, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року, а відтак застосування відповідачем ОСОБА_4 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з метою оподаткування, а саме формування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення могло мати місце не раніше наступного бюджетного року, тобто не раніше 1 січня 2017 року.

З врахуванням вищевикладеного, представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні, зазначивши, що позивач в силу ст.267 ПК України є платником транспортного податку, а наявний у нього на праві власності автомобіль є обєктом оподаткування транспортним податком. Згідно п.267.4 ст.267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн. Тому, на переконання відповідача, на позивача правомірно покладено обовязок сплатити податкове зобовязання із транспортного податку у розмірі 25000 грн.

Крім пояснень представника позивача та представника відповідача, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля VOLKSWAGEN MULTIVAN 2015 року випуску, обєм двигуна 1968 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого 29.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 012430 (а.с. 12).

Позивач 04 липня 2015 року отримала податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 30.06.2016 року №132465-13, яким позивачу визначена сума податкового зобов'язання за транспортним податком з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. (а.с.8).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року №132465-13 прийняте Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області правомірним та таким, що скасуванню не підлягає з огляду на наступне.

Транспортний податок в України регулюється ст.267 Податкового кодексу України (далі ПК України), яка передбачає його обов'язкові елементи, при наявності яких контролюючий орган приймає податкове повідомлення-рішення щодо певної фізичної особи.

Згідно ст.267 ПК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України є об'єктами оподаткування (пп.267.1.1. ПК України).

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пп.267.2.1 ПК України).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (ст.267.5.1 ПК України).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (пп.267.6.1 ГІК України).

Судом встановлено, що VOLKSWAGEN MULTIVAN 2015 року випуску, обєм двигуна 1968 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого 29.04.2015 року є обєктом оподаткування транспортного податку, згідно ст. 267 ПК України, що і не заперечувалося представниками сторін.

Щодо законності дії транспортного податку у 2016 році, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.7.3 ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71 -VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон №71-VIII), яким було введено новий податок - транспортний податок.

Згідно ст. 265 ПК України транспортний податок є складовою частиною податку на майно. Відповідно до п.10.2. ст. 10 ПК України місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). До повноважень міських рад щодо податків та зборів належить: виключно встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених ПК України (пп. 12.4.1 ПК України). У разі якщо міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок (пп.12.3.5. п.12.3 ст.12 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з рішення Тернопільської міської ради від 26.01.2016 року №7/5/1 «Про внесення змін в рішення Тернопільської міської ради від 30.06.2015 №6/60/27» «Про місцеві податки і збори», яким встановила у 2016 році податок на майно на території м. Тернополя на підставі ОСОБА_4 України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України та рішення міської ради про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Тернополя. Зокрема, ставку транспортного податку - із розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн. за кожний легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування згідно із ст.267 ПК України (а.с.20-22). Вищезазначене рішення було офіційно оприлюднено 27 січня 2016 року (розміщення на офіційному сайті Тернопільської міської ради).

При цьому судом встановлено, що у 2016 році не встановлювався новий податок (транспортний податок діяв і в 2015 році), а також не змінювалась його ставка, а лише змінювалися вимоги до обєкта оподаткування в частині обєму двигуна автотранспортного засобу.

Щодо тверджень представника позивача про те, що відповідно до п.п.4.1.9, п.4.1 ст.4, п.п 12.3.4, п.12.3, ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, суд їх не приймає до уваги, оскільки, Закон №909-VIII у п.4 розділу II «Прикінцеві положення» ввів пряму норму: установити, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги встановлені пп. 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України та ОСОБА_4 України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ч.5 ст. 59 ОСОБА_4 України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів в дію, рішення Тернопільської міської ради від 26.01.2016 року №7/5/1 «Про внесення змін в рішення Тернопільської міської ради від 30.06.2015 №6/60/27» «Про місцеві податки і збори» набрало чинності 27 січня 2016 року. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що саме 2016 рік і є базовим (звітним) періодом для оподаткування транспортним податком з обєкту який належить на праві власності позивачу.

Відтак, суд приходить до переконання, що Тернопільською ОДПІ правомірно (у відповідності до вимог п.п. 267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України) сформовано та направлено ОСОБА_3 податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року №132465-13.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд, вважає, що позивачем не доведено правомірності обставин викладених в позовній заяві, а надані докази не підтверджують заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до переконання, що підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року №132465-13 прийнятого Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, немає, а в задоволенні позову слід відмовити.

Судових витрат по справі згідно ст.94 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 30 червня 2016 року №132465-13, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 05 серпня 2016 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.