Справа № 805/1209/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року справа №805/1209/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Святодух О.Б., за участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у справі № 805/1209/16-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.04.2016 року (згідно поштового штемпелю на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, викладеної в листі № 1406/10/05/99-13-03-13-6 від 18.03.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у справі № 805/1209/16-а позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування індивідуальної податкової консультації задоволено.

Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Головного управління ДФС у Донецькій області, викладену у листі № 1406/10/05/99-13-03-13-6 від 18.03.2016 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн. (пятсот пятдесят одна) 21 коп.

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та зазначає, що нормами ПК України не передбачено пільг зі сплати орендної плати за землю, в тому числі за земельні ділянки, розташовані на території проведення антитерористичної операції та звільнення від подання податкових декларацій з плати за землю. Апелянт зазначає, що надана податкова консультація відповідає нормам чинного податкового законодавства та охоплює усі питання, порушені позивачем.

Крім того, апелянт зазначив, що податкова консультація має індивідуальний характер і не є обовязковою для платника податків, а тому не порушує прав, свобод та інтересів платника податків.

Позивачем на адресу суду надіслано письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у справі № 805/1209/16-а - без змін. Справу просила розглянути без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

04.05.2011 року між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивачу передано в оренду земельну ділянку площею 0,3253 га розташовану за адресою: вул. Крайня, 1 в Жовтневому районі м. Маріуполя (а.с.15-19, 27-28).

Листом від 02.02.2016 року позивач звернулась до Головного управління ДФС у Донецькій області з питання надання консультації: «Чи підлягає вона у відповідності зі ст.ст. 1, 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Переліками населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженими розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014 року, звільненню від сплати орендної плати за договором оренди від 04.05.2011 року, зареєстрованого в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі 23 травня 2011 року за № 00064, укладеним між нею та Маріупольською міською радою, з додатковою угодою від 16.06.2011 року, зареєстрованою в книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі 20.06.2011 року за № 00064 земельну ділянку загальною площею 0,3253 га, кадастровий номер :01:012:0544, для складування (експлуатації складського приміщення), розташованого по вул. Крайня, № 1 у м. Маріуполі Донецької області; У разі, якщо підлягає такому звільненню, то відповідно за який період часу застосовується таке звільнення від сплати орендної плати?» (а.с. 10-12).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області було надано податкову консультацію № 1406/10/05/99-13-03-13-6 від 18.03.2016 року, відповідно до якої розяснено, що на теперішній час не розроблено порядок застосування вказаних у ст. 6 Закону № 1669 пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України. Також, зазначено, що відповідно до ст. 5 ПК України якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням Податкового кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення Податкового Кодексу України (а.с. 8-9).

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і визначив коло нормативно-правових актів, що регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно із ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

02.09.2014 року Верховною Радою України прийнято закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014 року (далі Закон № 1669).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1669 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що під час проведення антитерористичної операції субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнити від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 Закону № 1669 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено скасування на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Маріуполь (п/п 20 п. 1).

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Кабінет Міністрів України 2 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (далі - Перелік), і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р та від 05.11.2014 року № 1079-р.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин законодавство України фактично передбачало звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності субєктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Позивач вважає, що є суб'єктом правовідносин, для врегулювання яких необхідно застосувати розпорядження КМУ, оскільки внаслідок його прийняття у нього виникає можливість застосувати ст. 6 Закону № 1669.

Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2011 року між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивачу передано в оренду земельну ділянку площею 0,3253 га розташованої за адресою: вул. Крайня,1 в Жовтневому районі м. Маріуполя. Тобто, в місці, яке згідно з розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р, відноситься до затвердженого переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Основним доводом апеляційної скарги податкового органу стало те, що нормами Податкового кодексу України не передбачено пільг зі сплати орендної плати за землю, в тому числі за земельні ділянки, розташовані на території проведення антитерористичної операції та звільнення від подання податкових декларацій з плати за землю.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на позивача розповсюджуються норми ст.ст. 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині звільнення від виконання своїх обов'язків як суб'єкта господарювання, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції, з 14 квітня 2014 року щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, орендної плати за користування державним та комунальним майном.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо узагальнюючого характеру оскаржуваної податкової консультації, яка містить субєктивне тлумачення приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Податкового кодексу України без конкретизації дії зазначених норм до ОСОБА_3, тобто не містить відповідь на питання, з яким звернувся позивач.

Пунктом 53.3 статті 53 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів із дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобовязані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у справі № 805/1209/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 04 серпня 2016 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4