Справа № 346/4088/16-а
Суддя: Потятинник Ю. Р.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4088/16-а
Провадження № 2-а/346/71/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Потятинник Ю.Р. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Управлінням Пенсійного фонду України у м. Коломиї, на даний час - Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, з врахуванням наявного трудового стажу на прокурорських посадах (понад 25 років) йому з 06.09.2002р. було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зазначена обставина стверджується відповідними записами в його трудовій книжці та розпорядженням № 59/5 від 13.09.2002р. Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї.

Пенсію йому було призначено на підставі ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ від 05.11.1991 р. із змінами станом на 12.07.2001 р.). Відповідно до вимог вказаної статті закону (у чинній на той час редакції) прокурорським працівникам пенсія за вислугу років призначалась при наявності стажу не менше 10 років, а за кожен повний рік роботи на цих посадах понад 10 років пенсія збільшувалась на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничного розміру.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зазначеній вище редакції, з моменту призначення пенсії одночасно набув право на перерахунок останньої - в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

З 01.12.2015р. відбулось підвищення посадових окладів працівників органів прокуратури відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», тому 20.04.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», розміру призначеної пенсії і надав довідку про новий розмір проіндексованого грошового забезпечення працівників прокуратури Івано-Франківської області за № 18-221 вих-16 від 29.03.2016р.

28.04.2016р. Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило його про те, що підстави для перерахунку призначеної йому пенсії відсутні, бо згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (від 02.03.2015р. № 213-УІІ) з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначались відповідно до законів України: «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк У країни», «Про службу в органах місцевого самоврядування», а виплата пенсій, призначених до 01.06.2015р., здійснюється у попередніх розмірах.

Другим мотивом відмови в перерахунку пенсії відповідач зазначив те, що у новій редакції Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697 (із змінами № 578 від 02.07.2015р.) нічого не зазначено про проведення перерахунків пенсій, а стаття 50-1 зазначеного закону втратила чинність (окрім пунктів 3, 4, 6, 11). Крім цього, відповідач посилається на те, що порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України, однак на даний час цей порядок не визначено.

Позивач вважає, що внаслідок незаконної відмови відповідачем у перерахунку отримуваної пенсії грубо порушено його право на соціальний захист, зокрема: неналежний розмір пенсійного забезпечення.

Одночасно відповідач порушив вимоги Конституції України щодо захисту прав і свобод громадянина України. Утвердження прав і свобод людини є головним обов'язком держави, як зазначено в ст. З Конституції України.

Відповідно до ст.ст. 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014р. № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності має керуватися Конституцією та законами України, указами президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Статтею 8 Конституції передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Таким чином, відповідач як територіальний орган Пенсійного фонду України, під час розгляду його заяви про перерахунок пенсії також мав керуватися ст.ст. З, 8, 19, 22, 46, 56, 58 та 64 Конституції України, як нормами прямої дії та прийнятими на відповідно до неї законами, а саме: Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ зі змінами станом на 12.07.2001р., чинним на час призначення йому пенсії, та ч. 13 і 18 ст. 50-1 цього закону в редакції від 15.07.2015р., чинній на час його звернення за перерахунком пенсії.

Натомість відповідач протиправно відмовив йому у перерахунку пенсії на підставі положень законодавства, які не мають зворотної дії в часі, тим самим припустився звуження змісту та обсягу його права на пенсію та пов'язаної з ним гарантії її перерахунку.

Внаслідок незаконних дій відповідача йому спричинено матеріальну і моральну шкоду, яка відповідно вимог ст. 56 Конституції України, повинна бути відшкодована.

Згідно ст. 46 ч. 1 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової

втрати працездатності..., а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до законодавства України має застосовуватися як джерело права, право на пенсію в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є майном і підлягає захисту відповідно її положень.

Європейським судом з прав людини відмова держави здійснювати певні дії щодо запровадження механізму соціального захисту окремих категорій громадян кваліфікована як втручання Уряду у передбачене ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право останніх мирно володіти своїм майном (справи: «Суханов та Ільченко проти України» та «Будченко проти України»). Тому зволікання Кабінету Міністрів України з визначенням умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури є порушенням зазначеної вище Конвенції.

Внаслідок відмови відповідача, яка містить посилання на зміни у законодавстві, які відбулися після призначення йому пенсії, його позбавлено гарантованої державою на момент призначення пенсії, можливості реалізувати право на перерахунок останньої.

Частиною 3 ст. 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, а відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України - конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Мотивуючи причини відмови його в перерахунку пенсії, відповідач послався на Закон України від 02.03.20015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який стосується його права на гарантію перерахунку призначеної йому пенсії, який не може, з урахуванням вимог ст. 22 Конституції України, застосовуватись до правовідносин, що виникли задовго до прийняття зазначеного закону.

Відповідно до наданого Конституційним Судом України офіційного тлумачення частини 1 ст. 58 Конституції України, яке міститься в рішенні останнього від 09.02.1999р. у справі № 1-7/99, дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали, або мали місце.

Отже, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та інших законів, якими після призначення йому пенсії внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та якими допущено звуження змісту та обсягу його прав, не має стосуватися його - особи, пенсію якій було обчислено та призначено до набрання чинності останніми.

Твердження відповідача про те, що ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» частково втратила чинність і в ній не передбачено можливості перерахунку призначених раніше пенсій є помилковим.

Законом України від 08.07.2011р. № 3668-УІ «Про заходи, щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р. внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. (із змінами станом на 12.07.2001р.), зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

В результаті внесених змін, з 01.10.2011р. положення ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668- VI від 08.07.2011р.

Разом з тим, на даний час підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р., положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України № 3668-УІ від 08.07.2011р. змін не зазнали (змінилась лише нумерація цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789- ХІІ від 05.11.1991р.. обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р.призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш, як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Внесені Законами №3668-УІ від 08.07.2011р. «Про заходи, щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-УІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ щодо розміру пенсій у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Відповідачем невірно застосовано нові положення законодавства до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують скасовують відповідальність.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет та територіальну цілісність України її економічну та інформаційну безпеку, зокрема, прокуратури (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рн/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рн/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах країни, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки щодо застосування норм матеріального права узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 10.12.2013р. (справа №21-348а13), від 17 грудня 2013р. (справа № 21- 445а13) та від 06.10.2015р. (справа №21-2432/15).

Аналогічно вирішувались подібні спірні правовідносини Вищим Адміністративним Судом України (ухвала від 21.01.2016р. К/800/6054/15, ухвала від 28.01.2016р. К/800/31554/15 та ухвала від 19.05.2016р. К/800/41001/15).

В порушення вимог чинного законодавства України, розпорядженням № 181562 від 16.05.2016р. відповідач не провів перерахунок отримуваної ним пенсії в розмірі 90 відсотків його заробітку, внаслідок чого нарахування і виплата пенсії проводилась у заниженому розмірі із розрахунку 80 відсотків отримуваної ним заробітної плати. Вважає, що протиправними діями відповідача йому спричинено матеріальну і моральну шкоду.

Отже, відповідач був зобов'язаний провести перерахунок його пенсії на підставі документів пенсійної справи та поданої ним довідки прокуратури Івано- Франківської області від 29.03.2016р. за № 15-221вих-16 (про заробіток для перерахунку пенсії), відповідно до вимог підпункту 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2016р. № 1013. Зазначеною постановою встановлено нові, з врахуванням індексації, розмір посадових окладів, ставок заробітної плати для працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери і в тому числі для працівників прокуратури.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування , але й перерахунок пенсій працівникам прокуратури виходячи із розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Законом № 1789-ХІІ не передбачено обмеження максимального розміру пенсії 10-ти прожитковими мінімумами, а тому при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод і при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Правові позиції Конституційного Суду України, Верховного Суду України та Вищого Адміністративного Суду України щодо порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури та застосування при цьому норм чинного законодавства співпадають, що стверджується судовою практикою при вирішенні аналогічних справ. Правова позиція вищезазначених судових органів свідчить про те, що при перерахунку пенсій працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (ухвали Вищого Адміністративного Суду України К/800/6054/15 від 21.01.2016р. та К/800/41001/15 від 19.05.2016р.).

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як зазначено в ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Стаття 71 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при розгляді адміністративних справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ч.І ст. 94 КАС України зазначено про те, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею, документально підтверджені, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, позивач просить визнати протиправними дії Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсій за вислугу років у розмірі 90% від його місячної зарплати, зазначеної у довідці прокуратури Івано-Франківської області від 29.03.2016р. № 18-221 вих-16 та зобов'язати Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок йому пенсії за вислугу років в порядку та на умовах визначених ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії, у розмірі 90% розміру його місячної заробітної плати зазначеної в довідці прокуратури Івано-Франківської області від 29.03.2016р. № 18-221 вих-16 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити за минулий час різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії.

В поданих письмових запереченнях проти позову відповідач послався на те, що зі змісту позовних вимог не зрозуміло з якого саме часу ОСОБА_1 просить провести перерахунок пенсії. Оскільки дане питання є суттєвим, управління наголошує на необхідності вказати точну дату.

Позов подано 21.07.2016, тож відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду - ч. 1 ст 100 КАС.

Пунктом 5 Розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та інші.

Згідно діючого Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697, що набрав чинності з 15.07.2015р. ст. 50-1 втратила чинність.

Виплата призначених до 01.06.2015 року пенсій здійснюється у попередніх розмірах. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час не прийнято Постанову КМУ, щодо проведення перерахунків пенсій відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" було збільшено посадові оклади працівникам прокуратури, разом з тим цією ж постановою і були внесені зміни до Постанови КМУ №865 від 31.05.2000 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", а саме:

-п.4, яким було передбачено проведення перерахунок пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України виключено,

-п. 5 викладено у такій редакції - "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Отже, постановою КМУ від 31.05.2000 № 865 (із змінами) не передбачено видачу довідок для проведення перерахунку пенсій державним службовцям та самого проведення перерахунку.

З 01.10.2011 набув чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3669-VI, яким внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Положення щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 % від суми місячного заробітку втратили чинність, а пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру" в редакції Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3669-УІ призначаються в розмірі 80% відповідних сум заробітної плати.

Прохання позивача провести перерахунок пенсії без обмеження гриничного розміру пенсії є безпідставним, що підтверджується судовою практикою з аналогічних питань. А саме постановою Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/51579/15 від 14.04.2016р. Адже ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи N 3668-УІ, 08.07.2011 та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N 213-УІІІ, 02.03.2015 вказують на обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленеми для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.

Управління також заперечує проти стягнення судових витрат на користь позивача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та використовуються на:

1)виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2)надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3)фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4)оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5)формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Отже управління не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

На підставі вищенаведеного просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні, дослідивши зібрані докази та матеріали справи, письмові заперечення проти позову, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких мотивів.

Як встановлено в судовому засіданні, управлінням Пенсійного фонду України у м. Коломиї, на даний час - Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, з врахуванням наявного трудового стажу на прокурорських посадах (понад 25 років) позивачу з 06.09.2002р. було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зазначена обставина стверджується відповідними записами в його трудовій книжці та розпорядженням № 59/5 від 13.09.2002р. Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї.

Пенсію йому було призначено на підставі ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ від 05.11.1991р. із змінами станом на 12.07.2001 р.). Відповідно до вимог вказаної статті закону (у чинній на той час редакції) прокурорським працівникам пенсія за вислугу років призначалась при наявності стажу не менше 10 років, а за кожен повний рік роботи на цих посадах понад 10 років пенсія збільшувалась на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничного розміру.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зазначеній вище редакції, з моменту призначення пенсії позивач одночасно набув право на її перерахунок в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

З 01.12.2015р. відбулось підвищення посадових окладів працівників органів прокуратури відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», тому 20.04.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», розміру призначеної пенсії і надав довідку про новий розмір проіндексованого грошового забезпечення працівників прокуратури Івано-Франківської області за № 18-221 вих-16 від 29.03.2016р.

28.04.2016р. Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило його про те, що підстави для перерахунку призначеної йому пенсії відсутні, бо згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (від 02.03.2015р. № 213-УІІ) з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначались відповідно до законів України: «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк У країни», «Про службу в органах місцевого самоврядування», а виплата пенсій, призначених до 01.06.2015р., здійснюється у попередніх розмірах. У новій редакції Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697 (із змінами № 578 від 02.07.2015р.) нічого не зазначено про проведення перерахунків пенсій, а стаття 50-1 зазначеного закону втратила чинність (окрім пунктів 3, 4, 6, 11). Крім цього, відповідач посилається на те, що порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України, однак на даний час цей порядок не визначено.

Суд, вважає, що заперечення відповідача не спростовують доводів позивача, з наступних мотивів.

Частиною 3 ст. 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, а відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України - конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Згідно ст. 46 ч. 1 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності..., а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет та територіальну цілісність України її економічну та інформаційну безпеку, зокрема, прокуратури (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рн/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рн/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах країни, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р.призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш, як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, з метою поновлення порушених прав позивача слід визнати протиправними дії Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку з урахуванням данних довідки прокуратури Івано-Франківської області від 29.03.2016 року № 18-222 вих.16, та зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1перерахунок пенсії за вислугу років в порядку та на умовах визначених ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії, у розмірі 90% розміру місячної заробітної плати з урахуванням данних довідки прокуратури Івано-Франківської області від 29.03.2016р. № 18-221 вих-16 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії, з 01.01.2016р.

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому, відповідно слід присудити на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., що стверджується відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, 158-163,183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячного заробітку з урахуванням данних довідки прокуратури Івано-Франківської області від 29.03.2016 року № 18-222 вих.16.

Зобов`язати Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зобов'язати Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років в порядку та на умовах визначених ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії, у розмірі 90% розміру місячної заробітної плати з урахуванням данних довідки прокуратури Івано-Франківської області від 29.03.2016р. № 18-221 вих-16 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між сумами перерахованої та фактично отриманої пенсії, з 01.01.2016р.

Згідно ст. 256 ч.1 п.1 КАС України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Потятинник Ю. Р.