Справа № 826/4271/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4271/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Міністерство освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Міністерство освіти і науки України, в якому просив суд:

Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України відносно не прийняття порядку і умов реалізації Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету.

Зобов'язати Кабінет Міністрів України прийняти порядку і умови реалізації Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету.

Стягнути з державного бюджету на користь учасника бойових дій ОСОБА_3 витрати по сплаті за навчання його доньки, ОСОБА_5, студентки Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого за 2015-2016 навчальні роки суму в розмірі 19400 (дев'ятнадцять тисяч чотириста гривень).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України відносно не прийняття порядку і умов реалізації Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету; зобов'язано Кабінет Міністрів України прийняти порядок і умови реалізації Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідачем, Кабінетом Міністрів України (далі - КМ України), подано апеляційну скаргу, якій КМ України просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям Відповідача щодо правомірності прийняття порядку і умов реалізації Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що Відповідачем не було надано до суду жодної інформації про результати опрацювання Міністром освіти України доручення Прем'єр-міністра України, що свідчить про неналежне забезпечення виконання обов'язків визначених положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Регламентом №950.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 30.04.2015 року, з 13.07.2014 року по 06.03.2015 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, наразі знову мобілізований.

Донька Позивача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається за контрактом на 3 курсі Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, що підтверджується студентським квитком серії НОМЕР_2 від 01.09.2014 року дійсного до 30.06.2017 року.

25.08.2015 року дружина ОСОБА_3 звернулась до керівництва Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого із проханням, на виконання приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надати дочці ОСОБА_5, студентці Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України, визначені вказаним Законом пільги по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді повної оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету до закінчення навчального закладу, оскільки її батько ОСОБА_3 має статус учасника АТО.

Керівництво Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого відмовило у надані заявлених пільг, на підставі відсутності визначеного Кабінетом Міністрів України порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти категоріям громадян, які зазначені в даному законі.

Встановивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції переходить до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки доказів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон №794-VII) Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.19 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно частин сьомої та дев'ятої статті 12 Закону №3551-XII Держава забезпечує учасникам бойових дій, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 цього Закону, та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

В Законі України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII), зокрема в п. 17 ч.7 ст. 44 зазначається, що Держава забезпечує особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та їхнім дітям, дітям, один із батьків яких загинув (пропав безвісти) у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів, а також внаслідок захворювання, одержаного в період участі в антитерористичній операції, дітям, один із батьків яких загинув під час масових акцій громадянського протесту або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час масових акцій громадянського протесту, дітям, зареєстрованим як внутрішньо переміщені особи, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді:

повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів;

пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти;

соціальної стипендії;

безоплатного забезпечення підручниками;

безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах;

безоплатного проживання в гуртожитку;

інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вище викладених положень законодавства вбачається, що дійсно на КМ України покладено обов'язок щодо прийняття порядку і умов реалізації Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету.

Колегія суддів зазначає, що ст. 50 Закону №794-VII та Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент), визначають порядок проведення засідань Уряду, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності.

Так, нормами ст. 50 Закону №794-VII встановлено, що право ініціативи у прийнятті актів Кабінету Міністрів України мають члени Кабінету Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Проекти актів Кабінету Міністрів України готуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Проекти актів Кабінету Міністрів України вносяться на розгляд Кабінету Міністрів України міністерствами, центральними органами виконавчої влади (крім тих, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного члена Кабінету Міністрів України), державними колегіальними органами, місцевими державними адміністраціями.

Проекти актів Кабінету Міністрів України можуть також вноситися в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України Прем'єр-міністром України, Першим віце-прем'єр-міністром України, віце-прем'єр-міністрами України.

Проекти актів Кабінету Міністрів України, внесені на його розгляд, реєструються Секретаріатом Кабінету Міністрів України. Зареєстровані проекти актів Кабінету Міністрів України вносяться до бази даних електронної комп'ютерної мережі. Їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України можуть залучатися народні депутати України, науковці та інші фахівці за їх згодою.

Проекти актів Кабінету Міністрів України, що мають важливе суспільне значення та визначають права і обов'язки громадян України, підлягають попередньому оприлюдненню в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Така ж норма узгоджується з пунктом 2 § 33 Регламенту, де зазначено, що розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є, зокрема, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до своєї компетенції, крім того пунктом 5 § 33 проект акта Кабінету Міністрів підлягає обов'язковому погодженню усіма заінтересованими органами, а також Мінфіном та Мінекономрозвитку (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань).

Частиною 1 та 2 § 37 Регламенту встановлено, що розробник надсилає заінтересованому органу проект акта Кабінету Міністрів, завізований керівником органу, який є розробником, разом з пояснювальною запискою, а також порівняльною таблицею (якщо проектом акта передбачено внесення змін до інших актів Кабінету Міністрів).

Якщо розробником проекту акта Кабінету Міністрів є центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через міністра, проект надсилається заінтересованому органу лише після його погодження відповідним міністром.

Також, абз. 1 §38 Регламенту визначено, що розробник визначає строк погодження проекту акта Кабінету Міністрів заінтересованими органами виходячи із складності та обсягу проекту з урахуванням строків виконання завдань, установлених актами законодавства, протокольними рішеннями Кабінету Міністрів, але не більш як 10 робочих днів.

Згідно ч. 1 §44 Регламенту передбачено, що Проект акта Кабінету Міністрів (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань) розробник подає Мін'юсту для проведення правової експертизи разом з пояснювальною запискою, висновком про проведення антидискримінаційної експертизи, матеріалами погодження (листами із зауваженнями і пропозиціями) та довідкою, зазначеною у пункті 3 § 36 цього Регламенту.

Проект акта Кабінету Міністрів, який розробник подає Мін'юсту для проведення правової експертизи, обов'язково погоджується керівником юридичної служби відповідного органу.

Якщо розробником є центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через відповідного міністра, проект акта Кабінету Міністрів також обов'язково погоджується керівником юридичної служби відповідного міністерства.

Параграфом 46 встановлено, що за результатами правової експертизи проекту акта Кабінету Міністрів Мін'юст оформляє висновок за встановленою ним формою, невід'ємною частиною якого є висновок за результатами експертизи на відповідність проекту акта положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У висновку Мін'юсту обов'язково зазначаються правові підстави прийняття акта з посиланням на норми законодавчих актів, згідно з якими предмет правового регулювання проекту акта належить до повноважень Кабінету Міністрів. Висновок підписує Міністр, а у разі його відсутності - перший заступник Міністра.

Мін'юст надсилає висновок розробникові у строк, що становить не більш як 10 робочих днів.

Відповідно до §52 Регламенту Секретаріат Кабінету Міністрів проводить експертизу (фахову і юридичну) поданого до Кабінету Міністрів проекту акта та здійснює його опрацювання (вносить поправки, пов'язані з приведенням у відповідність з правилами нормопроектувальної техніки, редагує його та у разі потреби узгоджує поправки з головним розробником). Порядок проведення експертизи проектів актів встановлює Міністр Кабінету Міністрів.

Також, відповідно до §53 за результатами експертизи проекту акта Кабінету Міністрів Секретаріат Кабінету Міністрів оформляє експертний висновок.

Розгляд проектів актів Кабінету Міністрів України встановлений главою 7 Регламенту, так, зокрема, ч. 1 §55 встановлено, що опрацьований проект акта Кабінету Міністрів разом з матеріалами, поданими головним розробником, та експертним висновком Секретаріату Кабінету Міністрів включається до порядку денного засідання відповідного урядового комітету.

Параграф 55-1 передбачає, що розглянутий на засіданні урядового комітету та завізований Першим віце-прем'єр-міністром, Віце-прем'єр-міністром проект акта Кабінету Міністрів включається до порядку денного чергового засідання Кабінету Міністрів. До проекту акта крім матеріалів, поданих головним розробником, та експертного висновку Секретаріату Кабінету Міністрів додаються витяг з протоколу засідання урядового комітету і довідка про розбіжності щодо проекту акта, якщо їх не врегульовано після розгляду урядовим комітетом (ч.1).

Частиною 2 §55-1 встановлено, що акт Кабінету Міністрів приймається, якщо за результатами розгляду на засіданні до нього не висловлено зауважень.

Також, ч. 4-5 §55-1 передбачено, що прийняті акти Кабінету Міністрів Прем'єр-міністр підписує на засіданні Кабінету Міністрів. Акт, прийнятий Кабінетом Міністрів з поправками, оформляється у визначений ним строк.

Після підписання акта Кабінету Міністрів внесення до його тексту будь-яких змін, у тому числі виправлення орфографічних та стилістичних помилок, здійснюється шляхом прийняття відповідного рішення на засіданні Кабінету Міністрів.

Тобто, з аналізу Регламенту Кабінету Міністрів України, яким встановлена процедура підготовки, погодження, експертизи, внесення на розгляд та затвердження актів КМ України, випливає, що для прийняття відповідного акту проект такого акту має пройти низку етапів, кожен з яких здійснюється різними суб'єктами, крім того, на здійснення відповідними суб'єктами своїх повноважень щодо роблення, погодження та прийняття акта встановлені строки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 630, якою затверджено Положення про Міністерство освіти і науки України (далі - МОН), МОН є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Згідно з пунктом 3 вказаного Положення до основних завдань МОН, зокрема, належить забезпечення формування та реалізація державної політики у сферах освіти і науки.

Разом з тим, відповідно до покладених на МОН завдань, вказаний орган пральної влади узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та в установленому порядку вносить їх на розгляд Кабінету Міністрів України; розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції.

Міністр МОН погоджує та подає на розгляд Кабінету Міністрів України розроблені центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України (пункт 10 Положення).

Тобто, з аналізу Регламенту КМ України та Положення про МОН, колегія суддів дійшла до висновку, що розроблення порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти є повноваженнями профільного міністерства, у даному випадку - МОН.

Однак, при розгляді даного спору необхідно враховувати положення ч.2 ст. 1 Закону №794-VII та п.9 ч.1 ст. 2 цього ж Закону, з аналізу яких вбачається, що КМ України здійснює свої повноваження через міністерства, а також спрямовує та координує роботу міністерств, здійснює контроль за їх діяльністю.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону №794-VII 2 міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

З матеріалів справи ж вбачається, що 17.06.2015 року Прем'єр-міністр України видав доручення № 23575/1/1-15, яким зокрема, зобов'язав профільні міністерства підготувати і подати в установленому порядку на розгляд Уряду проект нормативно-правового акта щодо визначення порядку та умов надання державної цільової підтримки.

Із наявного у матеріалах справи пакету документів (а.с.47-97) вбачається, що зазначене доручення Прем'єр-міністра України опрацьовується, що підтверджується листами виконавців від 08.07.2015 № 28676/0/1-15, 15.07.2015 № 3751/0/10-15/172, 29.07.2015 № 1/10-2597, 21.08.2015 № 1/10-2924, 23.10.2015 № 1/10-3593, 03.12.2015 № 1/10-4104, 03.12.2015 № 1/10-4101, 05.01.2016 № 1/1-20, 02.02.2016 № 1/10-317, 01.03.2016 № 1/10-637, 07.04.2016 № 1/10-1143 та 08.04.2016 № 1/Ю-1150.

Так, на виконання доручення від 17.06.2015 № 23575/1/1-15 Міністерство освіти і науки розробило проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян».

Також, Міністерство освіти і науки України у грудні 2015 року звернулось до відповідних міністерств з проханням терміново надати інформацію щодо приведення актів Уряду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державної підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти».

Станом на 07 квітня 2016 року Міністерство соціальної політики України листом від 01.02.2016 №1332/0/14-16/172 повідомило, що в Мінсоцполітики відсутні акти Уряду, які потребують приведення у відповідність до Закону. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом від 01.03.2016 №3612-06/6077-03 повідомило, що у міністерстві відсутні власні нормативно-правові акти, що потребують приведення у відповідність із Законом. Також, Мінекономрозвитку зазначило, що у разі надходження відповідних проектів нормативно-правових актів візьме участь у опрацюванні в установленому порядку. Міністерство фінансів України інформації з даного питання не надіслало.

Щодо затвердження порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, суд апеляційної інстанції ззаначає, що Міністерство освіти і науки України повторно, з урахуванням зауважень, висловлених Міністерством фінансів України у листі від 04.01.2016 № 31-07010-07-5/164 надіслало на погодження до Міністерства фінансів України проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти» з проханням погодити зазначений проект постанови в одноденний термін (лист від 26.01.2016 № 1/12 364).

Міністерство фінансів України (листом від 29.01.2016 № 31-07010-07-5/2880) не погодило проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян», надало зауваження, які спрямовані на неухильне дотримання видатків, передбачених Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», та повернуло Міністерству освіти і науки проект акта на доопрацювання.

Додатково, листом від 08.02.2016 № 31-07010-07/23-240/358, Міністерство фінансів повідомило, що пунктом 16 Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 № 65, припинено підготовку проектів нових державних цільових програм або внесення змін до затверджених цільових програм, що потребують додаткового фінансування з державного бюджету.

Повторно, листом від 10.03.2016 № 31-07010-07-5/6916 Міністерство фінансів зазначило, що здобуття професійно-технічної та вищої освіти має здійснюватися у межах загального обсягу видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах на підготовку кадрів.

Зважаючи на соціальну важливість даного питання та численні звернення громадян до центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення їхніх прав на державну цільову допомогу, відповідно до Закону, Міністерство освіти і науки листом від 01.03.2016 № 1/10-637 направило Прем'єр-міністру України доповідну записку щодо нагальної потреби виділення Міністерством фінансів додаткових коштів на забезпечення зазначеної державної цільової підтримки, Міністерство освіти і науки листом від 25.03.2016 №1/12-1389 повторно звернулося до Міністерства фінансів щодо остаточного вирішення фінансового забезпечення державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян, визначених Законом України від 14 травня 2015 року № 425-УШ.

Міністерство фінансів листом від 04.04.2016 № 31-07010-07-5/9663 зазначило, що реалізація проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян" потребує додаткового бюджетного фінансування у сумі понад 441,1 млн. гривень. Водночас у Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатки на вказані цілі не передбачені. Щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у частині виділення додаткових коштів на надання державної підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти для вищевказаних категорій осіб, то відповідно до статті 52 Бюджетного кодексу України зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» можуть вноситися у разі перевиконання за підсумками трьох кварталів надходжень Державного бюджету України, врахованих у розписі Державного бюджету України на відповідний період, більше, ніж на 15 відсотків відповідно до частини першої статті 53 цього Кодексу.

МОН, також, зазначає, що після погодження Міністерства фінансів України та проведення правової експертизи Міністерства юстиції України, зазначений проект постанови буде невідкладно внесено на розгляд Кабінету Міністрів України.

Частиною 2 параграфу 9 Регламенту №950 визначено, що Прем'єр-міністр, керуючи роботою Кабінету Міністрів, дає доручення, які є обов'язковими для виконання, членам Кабінету Міністрів, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, крім тих, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів через відповідних міністрів, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим та головам місцевих держадміністрацій. У разі коли питання, що потребує вирішення, належить до компетенції центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів через відповідного міністра, доручення Прем'єр-міністра надається такому міністрові. Доручення Прем'єр-міністра оформляється як офіційний документ організаційно-розпорядчого характеру на спеціальному бланку.

Отже, в даному випадку КМ України як головний орган виконавчої влади неналежним чином здійснював свої повноваження щодо координації та контролю за діяльністю підвідомчих міністерств, зокрема з аналізу відмови у погодженні проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти», наданої Міністерством фінансів України, вбачається, що заінтересоване міністерство, як на підставу для відмови у погодженні, вказує відсутність коштів у держаному бюджеті на відповідний період.

Однак, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Отже, посилання на фінансування державної підтримки, яка передбачена приписами частин сьомої та дев'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту» є необґрунтованими.

Практика Європейського суду з прав людини є обов'язковою для застосування в Україні, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Тобто, КМ України, в даному випадку контролюючий орган щодо Міністерства фінансів України, повинен був вжити відповідних заходів щодо сприяння погодженню проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти».

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Так, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

В свою чергу, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Водночас, згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі (як у даному випадку), тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Отже, колегією суддів критично розцінюються посилання апелянта на дискреційні повноваження КМ України щодо вимог зобов'язального характеру у даній справі, з огляду на наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, прийняти конкретне рішення, якщо оскаржуване визнане неправомірним, а інших підстав для відмови у прийнятті рішення не вбачається.

Отже, в даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про наявність протиправної бездіяльності КМ України, яка проявилась у неналежному здійсненні контролю за погодженням проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти», а також із зобов'язанням КМ України прийняти порядок і умови реалізації Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання пільг по державній цільовій підтримці для дітей учасників бойових дій у вигляді оплати навчання за рахунок коштів державного бюджету, що передбачає вчинення вчинення всіх необхідних для цього дій передбачених відповідними законами та Регламентом КМ України.

Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з державного бюджету на користь учасника бойових дій ОСОБА_3 витрати по сплаті за навчання його доньки, ОСОБА_5, студентки Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого за 2015-2016 навчальні роки суму в розмірі 19400 (дев'ятнадцять тисяч чотириста гривень), колегія суддів зазначає, що суд першої інтонації дійшов вірного висновку.

Так, оскільки Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним в частині сьомій статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам - не визначений, вказана вимога спрямована майбутнє.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно могли б мати місце у майбутньому.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження оскаржувана постанова прийнята судом з дотриманям норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Увхали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 01 серпня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.