Справа № 755/10116/16-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

розглянувши у порядку скороченого провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на дії суб'єкту владних повноважень у сфері управлінської діяльності з вимогою вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови йому у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорія, працював в момент аварії дозиметристом відділу охорони праці і техніки безпеки (ООТиТБ) Чорнобильської атомної електростанції імені В.І. Леніна, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, а також інвалід 2 групи, причина інвалідності захворювання пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Звернувшись до відповідача із заявою з проханням видати посвідчення інваліда війни, в обґрунтування підстав для видачі посвідчення інваліда війни він надав: копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), з вкладкою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, довідку МСЕК, які доводять, що інвалідність ним була отримана саме внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; копії документів, які підтверджують його участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, а саме: копію трудової книжки, наказ Чорнобильської атомної електростанції від 19 квітня 1985 року № 2с «О руководящем составе, службах, формированиях гражданской обороны». У відповідь на його заяву відповідач надіслав лист-відмову, у якому зазначено, що у наданих документах відсутнє документальне підтвердження залучення його особисто до формування Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням, а тому за таких обставин відсутні підстави для встановлення статусу «Інвалід війни». Вважає відмову протиправною та такою, що порушує його законні права щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав. Вважає дії відповідача неправомірними та протизаконними, оскільки він, всупереч вимог Конституції та законодавству України намагається звузити коло його прав і свобод. Чорнобильська катастрофа відбулася за час існування Радянського Союзу. На той час не існувало чіткого переліку документів, потрібних для присвоєння статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи чи статусу інваліда війни, так само, як і зараз в Україні не існує чіткого визначення формувань Цивільної оборони і в цьому разі потрібно керуватися «Положенням невоєнізованого формування Цивільної оборони і норми оснащення їх матеріально-технічними засобами». Введеним в дію наказом № 90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерства оборони на той час, в тому числі - невоєнізовані, які створювалися на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, тому такі формування залучалися до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно з п.25 ст.4 вищезазначеного Положення, до складу формувань (Цивільної оборони) зараховується в обов'язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 років до 60 років, за виключенням військовозобов'язаних, які мають мобілізаційні приписи ...». Важливим фактом підтвердження його участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони є лист Міністерства енергетики та електрифікації СРСР та його Всесоюзного виробничого об'єднання по атомній енергетиці від 06 грудня 1982 року № 672с «Об использовании нормативных документов по вопросам защиты персонала и населения в случае аварии на АС» адресований директору Чорнобильської АЕС Брюханову В.П., в якому зазначається, що «ликвидация последствий радиационных аварий, может проводиться персоналом либо в составе обычной цеховой структуры, либо структуры ГО, по усмотрению директора АС. Перевод работы персонала в структуру ГО является обязательным при возникновении гипотетической аварии на АС». Тобто, в разі гіпотетичної аварії на об'єкті, в даному випадку - атомній електростанції, перехід роботи персоналу Чорнобильської АЕС в структуру Цивільної оборони є обов'язковою відповідно до цього листа. А тому заперечень, щодо залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії Чорнобильської АЕС, вважає бути не може.Табель обліку використання робочого часу підтверджує, що він 26 квітня 1986 року в момент аварії працював дозиметристом відділу охорони праці і техніки безпеки (ООТиТБ) Чорнобильської атомної електростанції імені В.І. Леніна, і був залучений до робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування ЦО.

Він вважає, що виданий йому наказ Чорнобильської атомної електростанції від 19 квітня 1985 року № 2с «О руководящем составе, службах, формированиях гражданской обороны» та лист Міністерства енергетики та електрифікації СРСР та його Всесоюзного виробничого об'єднання по атомній енергетиці від 06 грудня 1982 року № 672с «Об использовании нормативных документов по вопросам защиты персонала и населения в случае аварии на АС» є достатнім підтвердженням його участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, що в повній мірі відповідає змісту пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому він має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання «Посвідчення інваліда війни». Окрім того, його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджується, також довідками № 22249 від 20 вересня 2007 року та № 06-134 від 16 березня 2012 року виданими Чорнобильською АЕС, з яких вбачається, що він працював 26 квітня 1986 року дозиметристом відділу охорони праці і техніки безпеки (ООТиТБ) Чорнобильської атомної електростанції та залучався до робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування саме ЦО, оскільки відповідно до наказу від 19 квітня 1985 року № 2с наш (ООТиТБ) Чорнобильської атомної електростанції залучався до формувань ЦО.

05 липня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

13 липня 2016 року вказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано відповідачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

20 липня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва, надійшли заперечення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

Відповідно до листа-відповіді Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 21 червня 2016 року, позивачу було повідомлено, що однією із вимог щодо встановлення статусу інваліда війни є документальне підтвердження факту залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (Лист Міністерства праці та соціальної політики України від 26 жовтня 2011 року № 1086/014/91-11). При цьому, у зв'язку з тим, що надані ним документи, не містять розпорядчих документів про залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вирішити позитивно питання встановлення йому статусу інваліда війни згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», немає підстав.

В той же час, суд не може погодитися з даними твердженнями сторони відповідача, з огляду на наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них закріплено в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90 "в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет … Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…".

Приписи ст. 18 вказаного Закону визначають, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Згідно п. 10 затвердженого постановою КМ України від 12.05.1994 року № 302 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302) посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення цього Положення.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність в особи інвалідності, а також доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зі змісту копії витягу з наказу №2с від 19 квітня 1985 року «О руководящем составе, службах и формированиях гражданской обороны» вбачається залучення до складу цивільної оборони МЧС №126 в кількості 146 осіб.

Як вбачається з відомостей трудової книжки позивача, останній наказом № 473 від 09 серпня 1983 року Чорнобильської атомної електростанції був зарахований черговим дозиметристом 4 гр. у відділ охорони праці та техніки безпеки. 01 квітня 1986 року позивача наказом № 54/к від 19 квітня 1986 року було переведено дозиметри стом (черговим) 5 гр. у цьому ж відділі .

Відповідно до довідки № 06-134 від 16 березня 2012 року, виданої ДСП «Чорнобильська АЕС», ОСОБА_1 в період з 26 квітня 1986 року по 01 липня 1987 року приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження на промисловій площі Чорнобильської АЕС. Вказані відомості також підтверджуються довідкою № 22249 від 20 вересня 2007 року, виданої ДСП «Чорнобильська АЕС».

Крім того, згідно табелю обліку робочого часу працівників ООТИТБ за квітень 1986 року, ОСОБА_1 26 квітня 1986 року працював повний 8-годинний робочий день та нічну зміну - 6 годин.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 791625, ОСОБА_1 було встановлено з 13 червня 2012 року другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Згідно довідки серії 10ААА № 791625 про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної здатності у відсотках: 70 довічно.

12 липня 2012 року ОСОБА_1 було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1

Таким чином, вказані вище обставини підтверджують факт участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримання ним інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного із ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. При цьому, посилання відповідача на лист Міністерства праці та соціальної політики України про необхідність документального підтвердження факту залучення особи до складу формувань цивільної оборони, не можуть бути розцінені судом, як належний доказ правомірності відмови позивачу у встановлення статусу інваліда війни та у видачі йому посвідчення інваліда війни, оскільки листи - роз'яснення носять інформаційний характер, не мають ознак нормативно-правового акту, а тому не можуть бути використані як правова підстава, що регулює порядок прийняття рішення про встановлення статусу інваліда війни.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим Постановою КМУ від 12 травня 1994 року № 302.

Згідно із пунктом 2 вказаного Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до вказаного Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни, відповідно до ст. 7 вказаного Закону, видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що "посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно із п. 10 даного Положення "посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

При цьому, необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач був залучений до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відмова відповідача щодо встановлення йому статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов'язаного з ним соціального захисту.

В той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, відповідно до якого Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України.

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурних підрозділів з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

Пунктом 3 вказаного Положення №117 закріплено, що управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Згідно п. 5 Положення №117 для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім'ї на пільги (з пред'явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, пред'являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.

Таким чином, обов'язок включити інформацію до Реєстру виникає в Управління у випадку подання пільговиком всіх передбачених пунктом 5 Положення №117 документів, зокрема, тих, що підтверджують його право на пільгу.

Приписи абз. 1 п. 2 Положення №302 визначають, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Тобто, виключно за умови наявності у особи посвідчення інваліда війни у відповідача виникне обов'язок внести відповідну інформацію до Реєстру.

За таких обставин, суд не наділений правом встановлювати особі статус інваліда війни та зобов'язувати видати посвідчення інваліда війни, оскільки це є виключною компетенцією комісій, рішення яких виносяться колегіально і будь-які інші органи не можуть цього робити.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.01.2014 року у справі № К/9991/66616/11.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи норми ст. 162 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та вважає за можливе визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни та зобов'язати відповідача переглянути рішення про відмову у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі на його ім'я посвідчення інваліда війни.

На підставі ст. 64 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90, Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим Постановою КМУ від 12.05.1994 року № 302, Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117, ст.ст. 2, 17, 69, 71, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 165, 167, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на дії суб'єкту владних повноважень у сфері управлінської діяльності з вимогою вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни - неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації переглянути рішення про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі на його ім'я посвідчення інваліда війни.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: