Справа № 826/5420/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2016 року № 826/5420/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавіта»

до відповідачів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправним рішення, зобов"язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ТОВ «Діавіта» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідачів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просить:

- визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. від 16.02.2016 р. про відмову у включенні позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку;

- зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, включивши до нього вимоги позивача в розмірі 2 609 226,18 грн.;

- зобов»язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі його виконавчої дирекції затвердити акцептований реєстр кредиторів із включеною вимогою ТОВ «Діавіта» на загальну суму боргу 2 609 226,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог серед іншого зазначено про те, що вимоги позивача як клієнта банку є безспірними, а пропущений тридцяти денний строк є пропущеним позивачем з об»єктивно поважних причин, що детально описані в заяві, поданій відповідачу-1.

До судового засідання представник позивача не прибув, попередньо скерувавши клопотання про продовження розгляду справи без його участі.

Представник відповідача-1 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, з підстав, наведених у письмових запереченнях.

Так, позиція відповідача-1, як встановлено судом, полягає у тому, що будь - які вимоги, що надійшли після закінчення 30 денного строку з дня опублікування відомостей відповідно до с. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування коштів.

Представник відповідача-2 до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заперечень та/або інших письмових пояснень до суду не скерував, з огляду на що за результатами судового засідання, дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Отже, розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши норми чинного законодавства та позицію судів вищих інстанцій з приводу такого спору Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 р. №613 «Про віднесення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17.09.2015 р. №172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 р. до 17.12.2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Національні інвестиції», визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку Ігорю Григоровичу строком на три місяці з 18.09.2015 р. до 17.12.2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 01.12.2015 р. №853 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.12.2015р. №214 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Національні інвестиції», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Національні інвестиції», визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігора Григоровича на два роки з 03.12.2015 р. до 02.12.2017 р. включно.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) рішення від 02.12.2015 р. № 214 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 04.12.2015 р. розпочав виплати коштів вкладникам вищезазначеного банку.

Так, для отримання коштів вкладники ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з 04.12.2015 р. до 18.01.2016 р. включно могли звертатись до установ банку-агенту Фонду Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «ОЩАДБАНК»).

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Так, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повідомлено, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, делегування повноважень ліквідатора банку та відшкодування коштів вкладникам АТ «Банк «Національні інвестиції» опубліковано в газеті «Голос України» № 230 (6234) від 05.12.2015 р. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/146-at-bank-natsionalni-investytsii/2970-do-uvahy-vkladnykivat-bank-natsionalni-investytsii).

Згідно оголошення Фонду гарантування відшкодування коштів вкладникам АТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ», які не звернулися до банку-агента Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в період з 02.02.2016 р. до 14.03.2016 р., здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень до Фонду.

Згідно заяви вих. від 11.02.2016 р. №119, скерованої на ім»я уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г., позивач, керуючись ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просив визнати ТОВ «Діавіта» кредитором банку та повідомлено про грошові вимоги на загальну суму 2 609 226,18 грн., які складаються із зобов»язань з виплати сум вкладів та нарахованих відсотків, зобов2язань з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації до дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, у відповідності до наступних договорів банківських вкладів:

- договір строкового вкладу від 23.05.2015 р. №21.980-Д/15,

- договір строкового вкладу від 28.07.2015 р. №58.980-Д/15,

- договір строкового вкладу від 13.08.2015 р. №65.980-Д/15.

Щодо пропуску строку в 30 днів, встановленого законодавством для подання кредиторами до банку своїх вимог, позивачем повідомлено, що відповідний строк був пропущений з поважних причин.

У вказаному листі позивачем також зазначено, що відповідні договори строкових вкладів укладались у зв»язку з договорами про надання банківських гарантій для виконання ТОВ «Діавіта» зобов»язань за договорами про закупівлю (договори від 23.05.2015 р. №16/2015 АГ, від 27.07.2015 р. №84/2015 АГ, від 14.08.2015 р. №151/2015 ТГ, від 14.08.2015 р. №152/2015 ТБ, від 14.08.2015 р. №153/2015 ТГ, від 14.08.2015 р. №154/2015 ТГ).

Як повідомлено позивачем, останні з оригіналів відповідних банківських гарантій були повернуті ТОВ «Діавіта» лише 26.01.2016 р.

Так, з огляду на викладені обставини, позивач у згаданому листі просив уповноважену особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. прийняти та розглянути грошові вимоги ТОВ «Діавіта» до банку у відповідності вищенаведених договорів банківських вкладів, а також задовольнити вимоги товариства шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої ч. 52 Закону.

У відповідь Уповноваженою особою Фонду Волощуком І.Г. листом від 16.02.2016 р. №977/03-1 повідомлено ТОВ «Діавіта», що 03.11.2015 р. на адресу товариства було направлено лист №4084/08-1, яким повідомлено, що у разі прийняття Національним банком України Постанови про відкликання банківської ліцензії, банківська установа, керуючись Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», припиняє здійснення банківських операцій та зобов'язання перед клієнтами вважаються виконаними.

Цим листом також позивача було повідомлено про те, що Банк як гарант фактично обмежений у виконанні взятих на себе зобов'язань, у зв'язку із забороною на задоволення вимог кредиторів. Даний лист, як зазначено Уповноваженою особою, позивачем отримано 06.11.2015 р., про що свідчить відмітка про отримання листа на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

А відтак, з огляду на те, що позивача було завчасно попереджено про припинення виконання Банком як гарантом зобов'язань за наданими банківськими гарантіями з моменту прийняття Національним банком України постанови про відкликання банківської ліцензії, уповноважена особа вважає, що ті причини пропущення строку пред'явлення вимог, на які позивач вказує у згаданому вище листі, не є такими, які слід вважати поважними у даному випадку.

Виходячи із вищевикладеного, позивачу повідомлено про неможливість банку включити вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, у зв'язку з тим, що на момент їх пред'явлення закінчився відведений для цього тридцятиденний строк.

Попри це, позивачем до суду позивачем надано копії платіжних доручень від 23.03.2015 р. №590 на суму 1494482 грн. (призначення платежу - оплата за договір строкового вкладу від 23.03.2015 р. №21.980-Д/15), від 28.07.2015 р. №1078 на суму 798133 грн. (призначення платежу - оплата за договір строкового вкладу від 28.07.2015 р. №58.980-Д/15), від 13.08.2015 р. №1160 на суму 115300 грн. (призначення платежу - оплата за договір строкового вкладу від 13.08.2015 р. №65.980-Д/15).

Отож, беручи до уваги зазначені вище обставини, позивач, не погоджуючись із рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1). Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу) (ч. 2).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч. 3).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012р. №4452-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №4452).

Відповідно до частини 1 статті 1 цього Закону ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

При цьому згідно пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №445 вкладом в розумінні цього Закону є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Положеннями статті 3 Закону №4452 закріплено, що Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно частини 1 статті 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно статті 11 Закону №4452 управління поточною діяльністю Фонду здійснює Виконавча дирекція Фонду.

Статтею 45 Закону №4452 передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет (ч. 1).

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2).

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів (ч. 4).

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (ч. 5).

Згідно до ч. 1 ст. 46 Закону уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює повноваження, визначені ст. 48 зазначеного Закону, виконує повноваження органів управління банку, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Частиною 2 статті 49 цього Закону передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону).

Відповідно до пункту 10 частини 1 та пункту 1 частини 5 статті 12, а також на виконання пункту 13 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 05.07.2012 року №2 затверджене Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) (далі - Положення від 05.07.2012 року № 2).

Згідно з вимогами пункту 4.20 глави 4 розділу V Положення від 05.07.2012 року №2, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку протягом семи днів із дня розміщення інформації про початок процедури ліквідації в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону має повернути кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку. Одночасно уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку повідомляє кредиторів про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку, а також зазначає адресу для їх надсилання.

Відповідно до пункту 4.25 Положення від 05.07.2012 р. №2 протягом 90 днів з дня опублікування відомостей у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі, якщо вони непідтверджені фактичними даними, що є в розпорядженні уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, та в разі потреби заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, установлених цим Положенням та актами Фонду.

Згідно з пунктом 4.25 розділу 4 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. №2, реєстр вимог подається до Фонду на пронумерованих, прошнурованих (прошитих) аркушах та засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку і відбитком печатки банку.

Таким чином, підставою для формування реєстру акцептованих вимог кредиторів, який затверджується Уповноваженою особою Фонду, тобто визначення розміру вимог кредиторів банку, є баланс банку, що ліквідується.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (п. 4.26).

До реєстру акцептованих вимог кредиторів, що подається на затвердження виконавчій дирекції Фонду, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку додається копія оголошення про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого кредитори мали право заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку, із зазначенням адреси для їх надсилання (п. 4.27).

Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації (п. 4.28).

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в процедурі ліквідації не підлягають і вважаються погашеними (п. 4.29).

Пунктом 4.31 глави 4 розділу V Положення від 05.07.2012 року № 2 визначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів.

Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

Тобто, після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб акцептованих вимог кредиторів, уповноважена особа має право лише вносити пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог.

Як убачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги позивача за договорами строкових банківських вкладів від 23.05.2015 р. №21.980-Д/15, від 28.07.2015 р. №58.980-Д/15 та від 13.08.2015 р. №65.980-Д/15 не включені до акцептованого реєстру кредиторів, у зв'язку із тим, що позивачем не подано у встановлений законом 30 денний строк відповідної заяви.

В той же час за результатом дослідження наявних у справі документів, позивачем не наведено, а судом не встановлено, обставин, які б підтверджували поважність пропуску позивачем визначеного законом 30 денного строку для звернення із відповідною заявою.

При цьому, на переконання суду, доводи позовної заяви стосовно неможливості позивача з «об»єктивно поважних причин» звернення у 30-денний строк із заявою про включення до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів банку є необґрунтованими та спростовуються встановленими під час судового розгляду справи обставинами.

Вказане в свою чергу є свідченням того, що причини пропуску позивачем строку для звернення до Уповноваженої особи на ліквідацію банку із заявою про включення кредиторських вимог позивача до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів банку як вкладника цього банку, не є поважними.

Отже, враховуючи подання позивачем заяви про визнання кредиторських вимог всупереч порядку, встановленому ст. 45 Закону №4452, беручи до уваги необґрунтованість пропуску ним визначеного законом 30 денного строку для звернення, суд приходить до висновку про правомірність відмови у включенні позивача в реєстр кредиторів та акцептованих сум, з огляду на що правомірним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г., оформлене листом від 16.02.2016 р. №977/03-1, щодо невключення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Разом з тим, суд додатково зауважує, що відповідно до п. 4.25 Положення від 05.07.2012 р. №2 складення реєстру акцептованих вимог кредиторів (тобто і вирішення питання щодо включення чи не включення кожної конкретної вимоги до згаданого реєстру) відноситься до повноважень уповноваженої особи Фонду.

Таким чином, враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163, ч. 1 ст. 267 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська