Справа № 823/827/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року справа № 823/827/16

15 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації про визнання незаконною відмови та зобовязання вчинити дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Черкаської районної державної адміністрації (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову Черкаської районної державної адміністрації області, яка оформлена у вигляді листа від 16.06.2016 за № 1601/01-22 у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,0 га для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області;

- зобовязати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,0 га для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області - та прийняти одне з відповідних рішень передбачене ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач листом від 16.06.2016 за № 1601/01-22 відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в оренду за відсутності правових підстав.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заперечення відповідно до яких зазначив, що зазначена земельна ділянка вже перебуває у користуванні СТОВ «Агрофірма «Біле озеро». Також, відповідачем зазначено, що земельна ділянка межує з сільським кладовищем с. Білозіря та згідно схеми районного планування передбачена під його розширення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 18.12.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою (а.с.4) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, площею 12,0 га, для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку за рахунок нерозподілених земельних ділянок в адміністративних межах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. До неї додав копії: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки форми 6-зем, викопіювання з земельної ділянки.

У відповідь позивач отримав лист відповідача від 14.01.2016 №117/01-22, згідно якого повідомлено, що його заява розглянута та, що згідно з даними довідки від 09.12.2015 вих.№31-28-99.4-3259/15-15 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками (форми №6-зем) вищевказана земельна ділянка перебуває у користуванні СТОВ «Агрофірма «Біле озеро».

Позивач не погодившись із наданою відповіддю оскаржив її до суду.

11.05.2016 Черкаським окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі № 823/51/16 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - Білозірська сільська рада Черкаського району Черкаської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно із зазначеною постановою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Черкаської районної державної адміністрації щодо неприйняття рішення згідно зі ст. 123 Земельного кодексу України за заявою ОСОБА_1 від 18.12.2015 про надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, площею 12 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту;

- зобовязано Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути вищевказану заяву ОСОБА_1 від 18.12.2015 та прийняти відповідне рішення у спосіб, строки та в межах, що передбачені вимогами чинного законодавства, з урахуванням висновків суду у мотивуючій частині постанови суду у цій справі;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили 28.05.2016 (а.с.17).

У подальшому, 16.06.2016, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2016 № 51350799 з виконання виконавчого листа від 02.06.2016 № 823/51/16, виданого Черкаським окружним адміністративним судом, позивачеві листом №1601/01-22 надано відповідь, згідно якої його заява повторно розглянута та наголошено, що вищезазначена земельна ділянка орієнтовною площею 12,0 га межує із сільським кладовищем та згідно схеми районного планування передбачена під його розширення та інші комунальні потреби сільської громади с. Білозіря.

Суд встановив, що посилання відповідача з приводу належності зазначеної земельної ділянки СТОВ «Агрофірма «Біле озеро» досліджувалося під час розгляду справи № 823/51/16 та йому було надано оцінку у постанові від 11.05.2016, де зазначено, що СТОВ «Агрофірма «Біле озеро» припинило свою діяльність без правонаступництва. Отже інформація відповідача не відповідає дійсним обставинам справи та не може використовуватися для прийняття будь-яких рішень з приводу користування такою земельною ділянкою.

Стосовно посилання відповідача на наявність клопотання Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14.06.2016 № 854/08-09 (вх. від 15.06.2016 № 2215/01-23), суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідачем не доведено факт права власності чи користування зазначеною земельною ділянкою Білозірською сільською радою. Окрім того, заява позивача датована 18.12.2015, постанова Черкаського окружного адміністративного суду від11.05.2016 у справі № 823/51/16, якою відповідача зобовязано повторно розглянути заяву позивача, набрала законної сили 28.05.2016, а клопотання Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області - 14.06.2016, тобто подане пізніше ніж заява позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок регулюється ст. 20 Земельного Кодексу України. Зміна цільового призначення здійснюється згідно з проектами землеустрою, які у випадках, передбачених ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», підлягають обовязковій державній експертизі. Для окремих категорій земель (сільськогосподарського призначення, особливо цінних земель) необхідне обовязкове погодження з відповідним органом та визначена відповідними нормативними актами необхідність такої зміни.

Таким чином, для оформлення зазначеної земельної ділянки під потреби розширення кладовища с. Білозіря необхідно провести зміну цільового призначення відповідної земельної ділянки. Разом з тим, доказів щодо зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Кодекс № 2768) встановлено, що строк розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в один місяць, та яка передбачає лише одне з двох можливих видів рішення: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови в його наданні.

Оскільки мотивованого рішення про надання або відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, як це передбачено вимогами ч. 3 ст. 123 Кодексу № 2768, відповідач не приймав, суд дійшов висновку, що це є бездіяльністю відповідача, яка не може вважатися правомірною.

Лист відповідача від 16.06.2016 не містить жодної інформації про результати повторного розгляду заяви позивача від 18.12.2015, а суд встановив відсутність будь-яких рішень з цього приводу. Тому позовна вимога визнати дії відповідача щодо відмови у наданні відповідного дозволу не підлягає задоволенню. Оскільки вищезгаданий лист-відповідь позивач помилково вважає «відмовою», суд, встановивши дійсні обставини справи, на виконання завдань адміністративного судочинства визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, користуючись правами, передбаченими ст. 11 і ч .2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту його порушеного права дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неприйняття рішення згідно зі ст. 123 Кодексу № 2768 за вищевказаною заявою позивача від 18.12.2015, а в частині визнання протиправною відмови - відмовити.

Стосовно решти позовних вимог суд врахував, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень на підставі ч. 2 ст. 116 Кодексу № 2768.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 05.06.2003 №899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що, в обовязковому порядку, зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями передавити в оренду за власним рішенням нерозподілені земельні ділянки до моменту оформлення права власності на них.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Кодексу № 2768 особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Враховуючи, що вказаних вимог позивач дотримався, суд дійшов висновку про необхідність зобовязати відповідача повторно розглянути вищевказану заяву.

Зважаючи, що норми законодавства не є статичними, періодично підлягають редагуванню законодавцем, зобов'язання відповідача прийняти одне із передбачених ст. 123 Кодексу № 2768 рішення, як того просить позивач, може унеможливити виконання судового рішення і відновлення його прав.

Суд також врахував, що державні органи та їх посадові та службові особи на підставі ст. 19 Конституції України зобов'язані дотримуватися та виконувати всі діючі нормативно-правові акти без виключень.

Суд дійшов висновку, що обмеження відповідача виключно дотриманням ст. 123 Кодексу № 2768, як того просить позивач, буде втручанням в дискреційні повноваження органу влади уповноваженого на здійснення функцій держави у даних правовідносинах. Тому, на підставі ст.ст. 2, 11, ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав позивача, суд дійшов вирішив зобовязати повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2015 про надання такого дозволу та прийняти відповідне рішення у спосіб, строки та в межах, що передбачені вимогами чинного законодавства, з урахуванням мотивуючої частини цієї постанови суду.

Так, згідно з висновком Верховного суду України в постанові від 10.12.2013 отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її в оренду.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору і не сплачував його під час подання цього позову, у суду відсутні підстави для його стягнення із відповідача.

Керуючись статтями 2, 11, 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Черкаської районної державної адміністрації щодо неприйняття рішення згідно зі ст.123 Земельного кодексу України за заявою ОСОБА_1 від 18.12.2015 про надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, площею 12,0 га, в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Зобовязати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,0 га для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області від 18.12.2015 та прийняти відповідне рішення у спосіб, строки та в межах, що передбачені вимогами чинного законодавства, з урахуванням висновків суду у мотивуючій частині постанови суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, або без виклику особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 03.08.2016.