Справа № 2а-8507/10/1470
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2016 р. м. Київ К/9991/26475/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року в справі за його позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Миколаївського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом в якому зазначав, що у листопаді 2010 року був звільнений з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння.

Посилаючись на неправомірність дій відповідача щодо звільнення, безпідставність та незаконність наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, просив їх скасувати та поновити на службі та на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 05 листопада 2010 року №745 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

Наказом в.о. начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 08 листопада 2010 року № 133 о/с його звільнено з органів Міністерства внутрішніх справ України в запас Збройних Сил на підставі пункту «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності був висновок службової перевірки, затверджений 28 жовтня 2010 року, відповідно до якого 27 жовтня 2010 року о 22.00 год. до чергової частини районного відділу з метою перевірки несення служби під час добового чергування слідчо-оперативної групи прибули співробітники відділу внутрішньої безпеки. У ході перевірки було виявлено запах спиртного від помічника відповідального СОГ РВ ОСОБА_4, після проведення огляду службового кабінету виявлено та вилучено порожні пляшки з-під горілки, коньяку, пива. Також під час перевірки виявлено, що ОСОБА_4 не розписався у книзі нарядів та проведення інструктажів незважаючи на неодноразові нагадування, у журналі здачі під охорону режимних приміщень не здаються під охорону 9 кабінетів. ОСОБА_4 було запропоновано пройти медичне обстеження на факт вживання спиртних напоїв, від проходження якого він відмовився у зв'язку з релігійними принципами. У зв'язку з цим за безвідповідальне ставлення до виконання службових обов'язків та грубе порушення вимог наказів Міністерства внутрішніх справ України та управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області вирішено питання клопотати перед керівництвом про звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

28 жовтня 2010 року позивач надав свої пояснення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що враховуючи факт наявності у службовому кабінеті пустих пляшок з-під алкогольних напоїв у відповідача були підстави вважати, що позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння, незважаючи на відсутність беззаперечних доказів цього; відмова від проходження медичного огляду є невиконанням наказу керівництва та є порушенням дисципліни.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

Статтею 14 даного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у зв'язку з побоюванням у необ'єктивності проведення медичного огляду на стан сп'яніння 27 жовтня 2010 року через поведінку співробітників відділу внутрішньої безпеки, він відмовився від такого проходження. 28 жовтня 2010 року самостійно пройшов хімічно-токсикологічне дослідження, в результаті якого етиловий спирт у крові не виявлено. Також судово-медичним експертом зроблено дослідження даних медичної карти та медичного аналізу крові, в результаті якого в 22.00-23.00 27 жовтня 2010 року ОСОБА_4 не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Проте суди попередніх інстанцій не звернули увагу на такі посилання позивача, не дослідили надані ним докази перебування у тверезому стані, посилаючись при цьому на відсутність беззаперечних доказів перебування ОСОБА_4 під час несення служби у стані алкогольного сп'яніння.

Тобто судові рішення ґрунтуються не на доказах, а на припущеннях, які не мають документального підтвердження.

Відповідно до частини п'ятнадцять статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Проте суди попередніх інстанцій не перевірили правомірність накладення на позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, не перевірили чи має він не зняті дисциплінарні стягнення, а також заохочення та нагороди, що характеризує його як співробітника органів внутрішніх справ та відношення до служби.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2011 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін В.І. Ємельянова М.Г. Кобилянський