Справа № 667/3337/15-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 667/3337/15-а

Категорія: 5.6 Головуючий в 1 інстанції: Скрипнік Л.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Херсонської міської ради на постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 01 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання протиправною постанови адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Херсонської міської ради від 29 квітня 2015 року за №15/127 про накладення на гр. ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000,00 грн. за порушення ст. 152 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Херсонської міської ради від 29 квітня 2015 року за №15/127 є протиправною, оскільки винесена відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який містить багато недоліків.

Постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 01 липня 2015 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Виконавчий комітет Херсонської міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

29 квітня 2015 року відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Херсонської міської ради №15/127 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 000,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені оскаржуваної постанови інспектором було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, згідно якої завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасність, всебічність, повнота і об'єктивність з'ясування обставин справи, враховуючи, що вказаний об'єкт МАФ зареєстровано як об'єкт по реалізації «Питної води», на реалізацію якої позивач має певний перелік документів, таким чином відповідач безпідставно розцінив інформаційну вивіску, яка міститься на фасаді приміщення, як рекламу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про рекламу" під зовнішньою рекламою слід розуміти рекламу, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 7 ст. 8 Закону України "Про рекламу" визначено, що розміщення інформації про виробника товару та (або) товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та (або) оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та (або) його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно ч.6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, не є рекламою.

Положеннями вказаних Правил, зокрема, пунктами 48, 49 передбачено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб'єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством. Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

Таке ж визначення зазначене і в пунктах 2, 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2013 року № 2067 (із зміна за №495 від23 травня 2012 року), а саме: не вважається рекламою, вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів та послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час її роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення. Вивіска чи табличка повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються. Розмір вивіски не повинен перевищувати 3 кв. м.

З наведених норм слідує, що не являється рекламою вивіска чи табличка які відповідають таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальна площа не повинна перевищувати 3 кв. м.; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Таким чином, дана вивіска (конструкція) з інформацією «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розміщена на споруді /об'єкті МАФ/ за адресою: АДРЕСА_1, не є рекламою, оскільки відповідно до пунктів 2, 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2013 року № 2067, вона розміщена на зовнішній поверхні споруди /об'єкта МАФ/ не вище першого поверху, де знаходиться надане у користування ОСОБА_2 приміщення, біля входу в таке приміщення, а також у зв'язку з тим, що її розмір не перевищує 3 кв.м., відповідно до фото, яке міститься в матеріалах справи /а.с.27/, та згідно наданих в судовому засіданні документів.

Посилання апелянта на те, що інформаційний зміст, який несе в собі вивіска, повністю відповідає визначенню реклама, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розміщення інформації про виробника товару та товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та його упаковці, не вважається рекламою.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради залишити без задоволення, а постанову Комсомольського районного суду м.Херсона від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.В.Бойко

Суддя: О.В.Яковлєв