Справа № 826/24854/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Київ К/800/10015/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

суддівОстровича С.Е.
Степашка О.І.
Сіроша М.В.

секретаря судового засідання Орєшко Ю. О.

представник позивача Дещенко А. С.

представник відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспективні будівельні технології" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспективні будівельні технології" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перспективні будівельні технології" (далі - ТОВ "Перспективні будівельні технології") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - ДПІ в Оболонському районі) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року позовні вимоги ТОВ "Перспективні будівельні технології" задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року апеляційну скаргу ДПІ в Оболонському районі задоволено. Скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року та прийнято нову, якою відмовлено позивачу в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції ТОВ "Перспективні будівельні технології" подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

ДПІ в Оболонському районі проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Екодекор», ТОВ «Монтаж-Сістем Групп», ТОВ «ІПГ «Майстер», ТОВ «Глобал Менеджмент Корпорейшн», ТОВ «Лібеті Стайл», ТОВ «НВО «Трансенергобуд», ТОВ «Фаетон-Буд» за період з 01.11.14 року по 31.12.14 року та з ТОВ «Мастерпласт Україна» за період з 01.01.15 року по 31.01.15 року. За результатами перевірки складено акт від 24.06.15 року №593/26-54-22-05/35573368.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: п.139.1.9, п.п.139.1.1 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у сумі 454724, 00 грн., у т.ч. за 2014 рік у сумі 454724, 00 грн.; п. 198.1, п.198.3 та п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого підприємством занижено ПДВ всього у сумі 505251, 00 грн., у т.ч.: за листопад 2014 року - 106667, 00 грн., за грудень 2014 року - 398584, 00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 15.07.15 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 568405, 00 грн., в т.ч.: основний платіж - 454724, 00 грн.; штрафні (фінансові) санкції - 113681, 00 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 631564, 00 грн., в т.ч. основний платіж - 505251, 00 грн.; штрафні (фінансові) санкції - 126313, 00 грн.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Тобто, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий облік у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

При цьому, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у перевіряємому періоді між позивачем та ТОВ «Монтаж-Систем Груп», ТОВ «Глобал Менеджмент Корпорейшн», ТОВ «Лібеті Стайл» та ТОВ «НВО «Трансенергобуд» були укладені Договори з організації транспортних перевезень, які є ідентичними за своїм змістом та укладені усі чотири в один день - 01.10.2014 року. Відповідно до умов вказаних договорів, замовник (позивач) замовляє, приймає та сплачує, а виконавець здійснює організацію перевезення вантажів. Умови щодо предмету, термінів виконання, розміру винагороди кожної окремої послуги визначаються у актах виконаних робіт, які є невід'ємною частиною цього договору.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що на підтвердження виконання умов договорів, позивачем надано копії рахунків на оплату, податкових накладних та акти здачі-приймання робіт (послуг). У рахунках та податкових накладних міститься лише найменування послуги - «транспортні послуги». У актах здачі-приймання робіт (послуг) указані адреси кінцевого пункту транспортного перевезення, кількість таких перевезень та ціну. Попри це, товарно-транспортних документів на перевезення матеріали справи не містять, як і не містять документів для встановлення обставин щодо фактичного здійснення господарських операцій, як-от: якими транспортними засобами здійснювались перевезення; який товар перевозився, куди саме і кому саме здійснювались такі перевезення, ким навантажування/розвантажувався товар, хто приймав товар, хто звіряв кількість вантажу, стан вантажу у транспортному засобі із супровідними документами, тощо). Наданими позивачем документами не розкривається зміст та обсяг організації перевезення; відсутні і замовлення на організацію перевезень вантажу, як це передбачено умовами договорів, як і відсутні будь-які інші супровідні документи, які б дозволяли розкрити зміст та обсяг господарської операції, мету її вчинення в цілях господарської діяльності позивача, ідентифікувати осіб, причетних до вчинення таких операцій.

Судом апеляційної інстанції також зазначено, що таких документів позивачем не надано і під час перевірки, про що відображено у акті перевірки.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що у спірному випадку надані позивачем вищевказані документи (рахунки, податкові накладні та акти) є не достатніми доказами, які відображають реальність господарських операцій, приймаючи до уваги надані податковим органом докази фактичної, технічної, технологічної неможливості контрагентів до вчинення дій, що становлять зміст господарської операції з перевезення, як-от: відсутність персоналу, основних фондів, транспортних засобів тощо.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "Перспективні будівельні технології".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспективні будівельні технології" залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.В. Сірош