Справа № 2а/2470/3072/11
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 р. м. Чернівці Справа №2а/2470/3072/11

10:15

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.,

при секретарі Самокішин М.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Чернівецької області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ :

Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області (далі- позивач) звернувся з адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Чернівецької області (далі - відповідач) про визнання дій старшого державного виконавця протиправними та визнання протиправною та скасування постанови ВП №26852404 від 10.10.2011 р. про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн. за невиконання рішення Кельменецького районного суду №2-965.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.10.2011 року відповідач виніс оскаржувану постанову про накладення штрафу в сумі 1360,00 грн. за повторне невиконання рішення Кельменецького районного суду №2-965, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження. Про оскаржувану постанову позивачу стало відомо 17.10.2011 року, що підтверджується супровідним листом до постанови від 10.10.2011р.

Дану постанову позивач вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що постанову суду не було виконано, оскільки Головним управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА не виділено кошти для виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судовому засіданні не забезпечив, та про причини неявки суду не повідомив. З урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

В звязку з невиконанням постанови суду у встановлений строк, відповідно до вимог ст.ст. 5, 87 Закону України Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_2 10.10.2011 року винесено постанову ВП №26852404 про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. за повторне невиконання рішення Кельменецького районного суду №2-965 (а.с.14).

Про оскаржувану постанову позивачу стало відомо 17.10.2011 року, що підтверджується супровідним листом до постанови від 10.10.2011р (а.с.13).

Для вирішення питання щодо зазначених виплат, оскільки у позивача не передбачені кошти на погашення заборгованості та штрафів, останній звертався до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА з листом від 07.07.2011 р. № 2825 (а.с.9). Також направлявся лист від 18.10.2011р. № 4366 на отримання зазначених у судовому рішенні коштів (а.с.19).

Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА зверталося до Міністерства праці та соціальної політики України, як до головного розпорядника коштів за цією бюджетною програмою, на що отримало відмову у збільшенні асигнувань про що свідчить лист від 01.07.2011р. (а.с.18).

До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення Закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частинами 1 та 2 статті 11 Закону України Про виконавче провадження визначено обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 89 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям з незалежних від них обставин, а також у старості та в, інших випадках, передбачених законом.

Аналізуючи вказані вище норми суд вважає, що позиція позивача про відсутність бюджетних коштів є необґрунтованою, оскільки фінансове становище суб'єкта владних повноважень не може ставити в залежність державну виконавчу службу щодо виконання рішення суду, яке згідно норм ст.124 Конституції України обов'язкове для виконання на всій території України.

Посилання позивача, щодо вжиття всіх можливих заходів з метою добровільного виконання рішення суду, що підтверджується листами-зверненнями до вищестоящих органів про перерахування коштів, суд розцінює, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки такі дії не є поважною причиною для виконання в добровільному порядку рішення суду.

Судом встановлено, що позивачем без поважних причин, всупереч п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, не були виконані вимоги старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області з примусового виконання виконавчого листа №2а-965, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 28.04.2010 року, а тому відповідачем правомірно, у відповідності до ст. 19 Конституції України, ч.3 ст.2 КАС України, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України Про виконавче провадження, з використанням цих повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1360,00грн.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч.2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі Кечко проти України Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

За таких обставин суд дійшов висновку, що адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Чернівецької області про визнання дій державного виконавця протиправними та визнання протиправною та скасування постанови ВП №26852404 від 10.10.2011 р. про накладення штрафу у розмірі 1360,00 грн. за невиконання рішення Кельменецького районного суду №2-965 задоволенню не підлягає за безпідставністю.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак позивач не довів суду того, що відповідачем прийнято протиправне рішення, а тому воно не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, а тому судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 71, 76, 79, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 22 листопада 2011 р..

Суддя О.В. Боднарюк