Справа № 758/3863/16-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/3863/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Трегубенко Л.О.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив суд визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону №3591-ІV, яка діяла на час призначення пенсії з 01 липня 2010 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року позовну заяву залишено без руху на підставі частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку із невідповідністю позовної заяви статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не додано документу про сплату судового збору.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача про обставини справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без руху позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у сумі 1102,40 грн як за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати; у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1378,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії та, як наслідок, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, що свідчить про заявлення однієї позовної вимоги.

Отже, судовий збір за подання повинен складати 551,20 грн, проте судом першої інстанції помилково розрахований судовий збір.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (далі Закон №3674-VI). Статтею 5 вказаного Закону передбачені пільги щодо сплати судового збору.

Згідно статті 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на тяжке матеріальне становище, оскільки він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та на утриманні має двох неповнолітніх дітей. Також зазначено, що з урахуванням постійного зростання витрат на утримання дітей та незадовільного матеріального становища, він не має можливості сплатити судовий збір.

На підтвердження вказаних вище обставин позивач надав копію посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю серії В-П №271451 від 12 липня 1994 року, пенсійного посвідчення від 11 серпня 2010 року № та свідоцтва про народження неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні.

Крім цього, позивачем в апеляційній скарзі додатково зазначено, що розмір його пенсії складає 2500,00 грн, тому сплата для нього 1102,40 грн (судовий збір, розрахований судом першої інстанції) є неможливою.

Колегія суддів вважає, що розглянувши вказане клопотання суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що подані позивачем докази не підтверджують скрутного майнового стану заявника та що тяжкий майновий стан необхідно підтверджувати іншими документами.

Проте, колегія суддів вважає зазначені позивачем підстави для звільнення від сплати судового збору при поданні позовної заяви обґрунтованими і достатніми для задоволення його клопотання та звільнення від сплати судового збору, оскільки зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач є пенсіонером, особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи та має на утриманні двох малолітніх дітей, що в свою чергу є свідченням скрутного матеріального становища.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя необхідно вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до КАС України, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував вищенаведене та необґрунтовано залишив без руху позовну заяву.

Згідно з пунктом 4 статті 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року про залишення без руху позовної заяви скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвалу у повному обсязі складено 01.08.2016 року.

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.