Справа № 201/13053/15-а (2-а/201/129/2015)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 рокусправа № 201/13053/15-а (2-а/201/129/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.
суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у справі № 201/13053/15-а (2-а/201/129/2015) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 05 серпня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Дніпропетровського обласного військового комісаріату (далі відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні;
- визнати протиправною бездіяльність (дії) відповідача-1 щодо незастосування до обчислення та виплати позивачу пенсії згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15;
- визнати протиправними бездіяльність (дії) відповідача-1 з приводу нездійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсії позивачу;
- визнати дії відповідача-1 щодо обчислення та виплати позивачу пенсії з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби протиправними;
- зобов`язати відповідача-2 скласти довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні;
- зобов`язати відповідача-2 подати до відповідача-1 довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні;
- зобов`язати відповідача-1 після отримання від Дніпропетровського обласного військового комісаріату зазначеної довідки призначити та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, який обчислений з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби з 30.01.2015 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що він звільнений з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Вважає, що при обчисленні розміру пенсії відповідачами не враховано фактично отримані позивачем у складі грошового забезпечення грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду мотивована відсутністю будь-якого звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку пенсійних виплат за вказаний позивачем період у адміністративному позові та відсутністю доказів його звернення з відповідною заявою до відповідача-2 з приводу надання довідок про розмір грошового забезпечення, які є підставою для перерахунку пенсії та на підставі яких Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за наслідками їх вивчення та обґрунтованості повинно здійснити перерахунок пенсійних виплат, як і відсутні докази наявності у позивача додаткових видів грошового забезпечення, які є підставою для перерахунку пенсії.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає про те, що підставою звернення до суду не є невиконання заяви щодо перерахунку розміру пенсії позивача, а є порушення права на обчислення та виплату пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільнення, які позивач отримував під час проходження військової служби.
Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсія позивачу обчислена на підставі довідки, виданої Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом, про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (посадовий оклад 1160,00 грн., оклад за військовим званням підполковник/капітан 2 р. 130,00 грн., надбавка за вислугу років 35% - 451,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% 870,75 грн., надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 15% - 174,00 грн., надбавка за кваліфікацію 4 % - 46,40 грн.) (а.с. 15).
Правомірність дій відповідачів щодо обчислення та виплати позивачу пенсії без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частиною першою статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.
Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було реальним.
Згідно зі ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Згідно із пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
При цьому, відповідно до постанови КМУ від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови КМУ від 17 липня 1992 № 393 перерахунок пенсій проводиться на підставі довідок про склад грошового забезпечення, наданих уповноваженим органом того силового відомства, звідки особу було звільнено зі служби, окремо на кожну особу, складених за встановленою формою.
Тобто, підставою для визначення розміру пенсії особам, пенсія яких призначається у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є довідка про склад грошового забезпечення, надана уповноваженим органом того силового відомства, звідки особу було звільнено зі служби.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок пенсії позивачу було проведено з урахуванням відомостей зазначених у довідці Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 14.03.2008 року, яка була надана позивачем для обчислення пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.15).
Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про розмір та складові призначеної йому пенсії та обставини невнесення у довідку додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, та їх неврахування при розрахунку пенсії позивач повинен був дізнатися у квітні 2008 року при реалізації свого права на отримання призначеної йому пенсії, розрахунок якої було проведено з урахуванням відомостей зазначених у довідці Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 14.03.2008 року. Суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість обізнаності людини про складові призначеної їй пенсії залежить виключно від бажання такої людини.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача про те, що про порушення своїх прав він дізнався 30 січня 2015 року, оскільки матеріали справи не містять доказів щод неможливості дізнання позивачем розміру та складових призначеної йому пенсії до 30 січня 2015 року.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.
Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача-2 з приводу невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Згідно з матеріалами справи, що не заперечується позивачем, останній після призначення йому пенсії розрахованої з урахуванням відомостей зазначених у довідці Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 14.03.2008 року не звертався до Дніпропетровського обласного військового комісаріату з вимогою щодо видачі іншої довідки з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги.
Враховуючи те, що підставою для визначення розміру пенсії позивача є довідка про склад грошового забезпечення, надана Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом, а також те, що позивач не звертався до відповідача-2 з вимогою щодо видачі довідки з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги та в свою чергу Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом як суб`єктом владних повноважень не приймалося рішення щодо видачі позивача такої довідки, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо відсутності відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду.
Таким чином, враховуючи відсутність порушення прав позивача з боку Дніпропетровського обласного військового комісаріату, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо безпідставності і вимог позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправними дій відповідача-2 з приводу невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні та позов в цій частині залишити без розгляду, в іншій частині постанову суду слід залишити без змін.
Керуючись пунктами 1, 4 частини 1 статті 198, статтею 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року у справі № 201/13053/15-а (2-а/201/129/2015) скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправними дій Дніпропетровського обласного військового комісаріату з приводу невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні та позов в цій частині - залишити без розгляду.
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко