Справа № 821/1068/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 р. м. ХерсонСправа № 821/1068/16

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 104, 105, 106 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі-відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення процедури тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключення вимог ОСОБА_1 у сумі 3727,16 грн. до реєстру вкладників;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення процедури тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. включити вимоги ОСОБА_1 у сумі 3727,16 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" з 20.11.2015 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести та затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" в частині включення до цього реєстру вимог ОСОБА_1 у сумі 3727,16 грн.

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує відмову ПАТ "Дельта Банк" акцептувати вимоги щодо стягнення інфляційних витрат у сумі 3727,16 грн. та включення їх до реєстру кредиторів у зв'язку з пропущенням 30 денного терміну для прийняття вимог кредиторів, який надається після офіційного опублікування інформації про початок процедури ліквідації банку.

Отже, спірні правовідносини виникли з приводу дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вчинених останнім при здійсненні процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банка.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень за правилами п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (далі - Закон № 2343-ХІІ) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 року № 2121-III (ст. 1 Закону № 2121-ІІІ).

За приписами пункту 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VІ ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

У справі, яка розглядається, Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною 2 ст. 161 КАС України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року № 826/20410/14.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, не має ознак адміністративного, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 109 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ч. 1 ст.109 КАС України,

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору належить до юрисдикції господарського судочинства.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 9.4