Справа № 803/302/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року Справа № 876/3322/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Костіва М.В., Затолочного В.С.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року по справі за позовом Приватного нотаріуса Володимир-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 березня 2016 року Приватний нотаріус Володимир-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області в якому просив визнати протиправною та скасувати Вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 9 березня 2016 року №Ф- і визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09 березня 2016 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 9 березня 2016 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 9 березня 2016 року за №.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Володимир-Волинська обєднана державна податкова інспекція подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права та неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Також, апелянт по справі зазначив, що нарахування єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування позивачем має здійснюватися за календарний рік, однак, при цьому слід виходити із щомісячної суми доходу (прибутку) з урахуванням максимальної величини бази нарахування і мінімального страхового внеску за місяць, а тому, посилання позивача на те, що звітним періодом для нього є календарний рік не звільняє його від обовязку вести облік доходів та здійснювати нарахування єдиного внеску за результатами діяльності у кожному календарному місяці.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Володимир-Волинською обєднаною державною податковою інспекцією проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2013 по 31 грудня 2014 року.

24 лютого 2016 року за результатами перевірки відповідачем складено Акт №40/17-, в якому зазначено, що позивачем порушено: п.44.1 ст.44, п.178.3 ст.178 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми оподатковуваного доходу у сумі 4449,39грн.; п.44.1 та п.44.3 ст.44, п.178.6 ст.178 Податкового кодексу України в частині не ведення Книги обліку доходів і витрат; пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, в частині порушення терміну подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік; п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України та Порядок заповнення Податкового розрахунку, затверджений наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року №1020, в частині неправильного відображення РНОКПП у податкових розрахунках ф.№1-ДФ, не відображення у податкових розрахунках ф.№1-ДФ сум виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за ознакою доходу «157», а також не відображення суми виплаченого доходу у вигляді заробітної плати найманому працівникові та утриманих з нього податків за ознакою доходу «101»; п.1 ч.2 ст.6 Розділу ІІ та п.2 ч.1 ст.7 Розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено ЄСВ на суму 48549,24грн., в тому числі: за 2013 рік 24024,78грн і за 2014 рік 24524,46грн.

09 березня 2016 року відповідачем по справі складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) в сумі 48549,24грн. за №Ф- і винесено Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого було застосовано штрафні санкції в розмірі 8508,61грн.

Колегія суддів вважає зазначити, що виключно Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно із п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 7 та ч.11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для платників, зазначених, зокрема, у п. 5 частини першої ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», встановлюється у розмірі 34,7 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно із ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, зазначені у п.5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Таким чином, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

Отже, враховуючи вищенаведені законодавчі норми, вбачається, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов, так як відповідачем по справі належним чином не доведено правомірності прийнятих ним рішення і вимоги.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року по справі №803/302/16 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя М.В. Костів

Суддя В.С. Затолочний