Справа № 820/2835/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 р. Справа № 820/2835/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В с т а н о в и л а:

23.05.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача - Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту Київська ОДПІ м. Харкова) № 275-17 від 30.06.2015 року, яким їй визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25.000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та зазначає, що відповідач не мав повноважень нараховувати транспортний податок, оскільки вона станом на день винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вже більше року зареєстрована за адресою, яка відноситься до іншого податкового органу. Крім того, вважає, що норми ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині оподаткування транспортним податком з фізичних осіб не можуть бут до неї застосовані за принципом незворотності дії норм закону у часі. Вказує, що контролюючий орган наділений правом на формування транспортного податку лише починаючи з січня 2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської ОДПІ м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що оскільки рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 року № 1793/15 «Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України» в частині встановлення податку на транспорт на 2015 рік прийняте 21.01.2015 року, тобто після 15.07.2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року. В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення прийнятого контролюючим органом, а тому суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для його скасування.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі Київська ОДПІ м. Харкова, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова, згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). - скасуванню, з наступних підставі.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом установлено, що позивач є власником транспортного засобу марки LEXUS моделі RX 350, рік випуску - 2013, дата реєстрації - 24.01.2014 року, об'єм двигуна - 3456 куб.см., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 776517 (а.с.7).

30.06.2015 року Київською ОДПІ м. Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення №275-17, яким позивачеві, на підставі п.п.54.3.3. п 54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до п.267.6 ст.265 ПК України, визначено суму податкового зобов'язання із сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25.000 грн. (а.с. 6).

Підставою для визначення позивачу суми грошового зобов'язання, слугували висновки контролюючого органу про наявність у позивача в 2015 році обов'язку сплачувати транспортний податок з фізичних осіб.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог колегія суддів виходить з наступного.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, згідно з яким статтею 267 Податкового кодексу України запроваджено транспортний податок.

Згідно з приписами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2. ст. 267 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому, згідно з пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Таким чином, об'єктами оподаткування у розумінні ст. 267 ПК України є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., а використання транспортного засобу пов'язується з його реєстрацією.

За приписами п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

З оглядом на викладене, колегія суддів вважає, що належний позивачу транспортний засіб LEXUS RX 350, 2013 року випуску із об'ємом двигуна - 3456 куб. см. є об'єктом оподаткування, в зв'язку з чим, позивач має встановлений законом обов'язок сплачувати транспортний податок.

Підпунктом 267.5.1 п 267. 5 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп. 267.6.1, 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

На виконання вищезазначених норм закону відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Щодо доводів позивача про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України визначено, що до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить транспортний податок.

Згідно з п.10.2 ст.10 ПК України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

На виконання вимог даної норми Харківська міська рада прийняла рішення від 21.01.2015 року № 1793/15 «Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 р. № 126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України», яким встановлено у 2015 році на території м. Харкова податок на майно, зокрема транспортний податок, а також затверджене «Положення про транспортний податок у м. Харкові».

Зазначене рішення набрало чинності з 01.01.2015 року (пункт 2 рішення).

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Водночас підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Тому, законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. незалежно від дати придбання автомобіля.

Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року, а не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 року. Вказане свідчить про безпідставність доводів позивача про зворотну дію в часі норм Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зареєстрований у 2013 році, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, з урахуванням того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, колегія суддів приходить до висновку, що у 2015 році автомобіль позивача є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

Стосовно доводів позивача про відсутність у відповідача права на винесення спірного податкового повідомлення-рішення у зв'язку з перебуванням на обліку в іншому податковому органі (з підстав зміни місця реєстрації) колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 63.5 ст. 63 ПК України, - всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом п. 63.3 наведеної статті визначено, що платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Доказів інформування контролюючого органу про зміну податкової адреси не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв на підставі та в межах повноважень, визначених Законом.

Підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 року, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів, керуючись ч. 6 ст. 94 КАС України, приймає рішення про зарахування судового збору у розмірі 551,20 грн, сплаченого позивачем згідно квитанції № 44124 від 20.05.2016 року (а.с. 11), до спеціального фонду Державного бюджету України.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 94, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 02 серпня 2016 року.