Справа № 592/5017/16-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 р. Справа № 592/5017/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.06.2016р. по справі № 592/5017/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій неправомірними щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірним рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 3553 від 05.05.2016р. про відмову у призначенні йому пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести обчислення йому пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 14.06.2016р., виходячи з розміру пенсії 90 відсотків від суми щомісячного заробітку за останніх 60 місяців.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.06.2016р. зазначений позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_2 згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести обчислення пенсії за вислугою років ОСОБА_2 згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 14 квітня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від середньомісячної суми заробітної плати за останні 60 календарних місяців.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а саме, що вислуги років позивача недостатньо для призначення йому пенсії до Закону України «Про прокуратуру».

Також в обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р., ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р., ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема 90 відсотків суми місячної чинної заробітної плати.

Листом Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумської області за №2701/04-17 від 11.05.2016 та рішенням №3553 від 05.05.2016 відповідачем позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Позивач з відмовою не погодився та звернувся до суду із даним позовом.

З оглянутої судом першої інстанції копії трудової книжки НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 встановлено, що в період з 03.06.1992 року по 21.04.1994 року позивач проходив строкову військову службу у лавах Збройних сил України, з 01.09.1994 року по 26.04.1999 року він навчався у Національній юридичній академії України ім.. Ярослава Мудрого, в період з 27.04.1999 року по час звернення з позовом до суду працює в органах прокуратури.

Відповідно до копії диплома, яка міститься в матеріалах справи, позивач стаціонарно навчався у Національній юридичній академії України ім.. Ярослава Мудрого за спеціальністю «правознавство».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, 14.04.2016р. ОСОБА_2 звернувся до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що приписи ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015р.

При цьому, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII, статтею 86 якого визначено порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Отже, враховуючи, що позивач реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 14.04.2016р., питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на цей час ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

При цьому колегія суддів зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, що на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються до Закону України «Про прокуратуру», з огляду на те, що з 15.07.2015р. порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури, які реалізують своє право на отримання пенсії після 15.07.2015р., врегульовано ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

Отже, висновки суду першої інстанції, що порядок пенсійного забезпечення позивача визначається у відповідності до ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованими.

За приписами ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року, вислуги років не менше 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Отже, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 14.04.2016р., тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача мав становити 22 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як встановлено з копії трудової книжки ОСОБА_2 стаж роботи позивача в органах прокуратури склав 16 років 11 місяців 17 днів.

Також до вислуги років позивача зараховується військова служба в лавах Збройних Сил України - 1 рік 10 місяців 18 днів та половина строку навчання у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого.

Таким чином, станом на 14.04.2016р. вислуга років позивача складає 21 рік 1 місяць 19 днів та є недостатньою для призначення йому пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.

Отже, рішення відповідача № 3553 від 05.05.2016р. про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років є правомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а тому оскаржувана постанова через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016р. було відстрочено Сумському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Сумської області сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги суб'єкта владних повноважень, відповідно до приписів ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір за подання апеляційної скарги не стягується.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.06.2016р. по справі № 592/5017/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 01.08.2016 р.