Справа № 22-а/0690/309/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/309/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Григорович А.М.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації на постанову Овруцького районного суду від 23 вересня 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь недоплачені за період з 1 січня 1997 року по 30 листопада 2003 року включно кошти, виплата яких передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначав, що є потерпілим 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працював у ЛВДС „Нов-Волинський, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 23 вересня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації на користь позивача стягнуто 19439,88 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 січня 1997 року по 30 листопада 2003 року. Дії відповідача визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної

Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються. На думку апелянта, судом не звернуто уваги на порушення позивачем строку звернення до суду. Апелянт також не вважає себе належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілого 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працював у ЛВДС „Нов-Волинський (а.с.3-5).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Разом з тим, задовольняючи вимоги позивача, суд не врахував наступного.

Позивачем у березні 2009 року заявлено вимогу про стягнення доплати до заробітної плати за період 1 січня 1997 року по 30 листопада 2003 року (а.с. 1,2).

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.99 КАС (в редакції на час ухвалення оскаржуваної постанови) за захистом своїх прав, свобод та інтересів особа може звернутися з адміністративним позовом до суду в межах річного строку з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2 не зазначає час, коли йому стало відомо про порушення свого права. На час подання позову строк звернення до суду сплив.

Із змісту заперечення на позов вбачається, що відповідач не визнавав вимоги позивача, посилаючись на пропуск ним строку звернення до суду (а.с.9-10).

Згідно з ч.1 ст.100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проте суд на це уваги не звернув.

За наведених обставин та відповідно до п.4 ст.202 КАС оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.99,100,195-198,202,205,207,212 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград- Волинської райдержадміністрації задоволити.

Скасувати постанову Овруцького районного суду від 23 вересня 2009 року, ухваливши нову.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді