Справа № 810/1654/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 травня 2016 року № 810/1654/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною дії та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною дії та зобовязання вчинити певні дії.

В силу положень пунктів 3 та 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається, зокрема, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач не сплатив судовий збір за подання зазначеного позову, посилаючись на норми пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивач має право на пільги щодо сплати судового збору у випадку подання адміністративного позову про поновлення на роботі.

Суд зауважує, що у справах про поновлення на роботі обєктом правової оцінки є правовий акт індивідуальної дії, виданий субєктом владних повноважень, яким порушено трудові права та інтереси особи. Так, необхідною передумовою для поновлення особи на роботі є встановлення факту незаконного звільнення останньої та скасування відповідного наказу.

Разом з цим, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною відмову Державної фіскальної служби України, що полягає у незабезпеченні працевлаштування ОСОБА_1 відповідно до Договору-направлення на навчання за денною формою до академії від 30.05.2014 №25, що викладена у листі від 01.04.2016 №3361/К/99-99-04-01-01-14 та зобовязати Державну фіскальну службу України надати ОСОБА_1 посаду, що не нижча, рівноцінна за оплатою праці та характером діяльності посаді, визначеної Договором-направленням на навчання за денною формою до академії від 30.05.2014 №25.

Таким чином, позивачем оскаржуються дії Державної фіскальної служби України стосовно незабезпечення працевлаштування ОСОБА_1 після закінчення ним навчання, що за своєю суттю є спором, що стосується правовідносин, що склались під час прийняття на публічну службу, а не оскарження правомірності звільнення з останньої.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність у позивача права на пільгу щодо сплати судового збору під час подання даного адміністративного позову.

Частиною другою статті 87 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що у разі коли у позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, суд враховує, що вимога про визнання протиправною дії відповідача є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права, зокрема зобовязання вчинити дії та вважає, що позивачем заявлено одну немайнову вимогу.

Відтак сума судового збору, яку необхідно сплатити позивачеві становить 551,20 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлена необхідність зазначення у позовній заяві імені (найменування) позивача, поштової адреси, а також номеру засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є.

Проте, як встановлено судом, позивачем у позовній заяві не зазначено власний номер засобу звязку та адресу електронної пошти та не повідомлено суд про відсутність останніх.

В силу положень статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання та одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до частини першої статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

Судом встановлено, що позовну заяву підписано громадянкою ОСОБА_2, як представником ОСОБА_1. На підтвердження наданих повноважень, до матеріалів справи додано ксерокопію довіреності від 23.11.2015.

Разом з цим, позивачем не надана належним чином завірена копія довіреності, яка б містила назву посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дату засвідчення копії.

Крім цього, згідно з положеннями частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості надання таких доказів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, а саме, розділу додатки, позивачем зазначено про приєднання до позову копії листа щодо працевлаштування від 18.03.2016 на імя голови ДФС.

Водночас, судом встановлена відсутність даного документа, що підтверджується актом від 18.05.2016, що складений працівниками канцелярії суду під час перевірки позовної заяви та додатків до неї.

Окрім цього, позивач у тексті адміністративного позову посилається на наказ Міністерства доходів і зборів України від 04.06.2013 №1127-о та наказ від 08.07.2014 №396-к.

Однак, позивачем не приєднані до позовної заяви дані документи та не повідомлено суд про причини неможливості їх надання, що відповідно є порушенням положень статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не додані до позовної заяви її копія та копії документів, що приєднуються до неї для відповідача, що є порушенням приписів частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на ту обставину, що неприєднання копій всіх документів, що додані до позовної заяви для відповідача, унеможливлює виконання судом приписів частини шостої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої саме суд надсилає відповідачеві разом з копією ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі та з витягом про процесуальні права та обов'язки сторін також копію позовної заяви та додані до неї документи.

Крім цього, як вбачається із наданих копій документів, які додані до позовної заяви, вони не містять обов'язкових реквізитів, встановлених законодавцем для засвідчення копії документа.

Так, стандарт вимог до оформлення організаційно-розпорядчих документів - постанов, розпоряджень, наказів, положень, рішень, протоколів, актів, листів тощо, створюваних в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності, викладений в Національному стандарті України, затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003р. (далі - Стандарт).

Відповідно до пункту 1.2 Стандарту, цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Розділом 4 Стандарту визначений склад реквізитів документів, до яких віднесено, зокрема, відмітку про засвідчення копії, який згідно абзацу 2 пункту 4.4 Стандарту використовується при виготовленні копії документу.

Згідно з підпунктом 5.27 пункту 5 Стандарту, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

Таким чином, додані до позовної заяви копії договору-направлення на навчання за денною формою до Національної академії державного управління при Президентові України від 30.05.2014 №25, листа ДФС України від 01.04.2016 №3361/К/99-99-04-01-01-14, направлення на роботу №85 мають бути належним чином засвідчені, в той же час як позивачем додано лише ксерокопії вказаних документів, які не містять обовязкових реквізитів згідно вимог Національного стандарту України.

Суд також звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк в один місяць, у даній категорії справ, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд зясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як зазначає позивач про відмову у прийнятті на державну службу він дізнався 11 квітня 2016 року в день отримання листа ДФС України від 01.04.2016 №3361/К/99-99-04-01-01-14. Проте на підтвердження факту отримання такого листа саме 11.04.2016 позивач не надав жодного доказу, у звязку з чим суд на даній стадії позбавлений можливості встановити факт дотримання позивачем строку на звернення до суду.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв'язку з чим суд, враховуючи приписи статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, з наданням позивачеві часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені до 06 липня 2016 року шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви з зазначенням номеру засобу зв'язку і адреси електронної пошти позивача або повідомити суд про відсутність останніх;

- оригіналу документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, що має одну вимогу немайнового характеру, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, за належними реквізитами та у розмірі, визначеному ст. 4, 6 Закону України Про судовий збір;

- доказів зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (довідку відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби про зарахування сплаченого судового збору до Державного бюджету України), оскільки відповідно до Закону України Про судовий збір суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України

- копії позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача;

- належним чином завіреної копії листа щодо працевлаштування від 18.03.2016 на імя Голови ДФС, що зазначений позивачем у додатках до адміністративного позову;

- належним чином завірених копій наказу Міністерства доходів і зборів України від 04.06.2013 №1127-о та наказу від 08.07.2014 №396-к, або повідомити суд про причини неможливості надання останніх;

- доказів отримання листа ДФС України від 01.04.2016 №3361/К/99-99-04-01-01-14 саме 11 квітня 2016 року;

- належним чином завірених копій документів, доданих до позовної заяви.

Керуючись статтями 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною дії та зобовязання вчинити певні дії, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 06 липня 2016 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.