Справа № 820/4120/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

03 серпня 2016 р. 820/4120/16

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар'єнко Л.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Харкова, третя особа - Харківський міський центр зайнятості визнання відмови незаконною, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач - ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Шевченківського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Харкова, третя особа - Харківський міський центр зайнятості, в якому просить суд: визнати відмову відповідача у прийнятті позивача на роботу по вакансії "Інспектор з кадрів" незаконною.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст. 3 КАС).

За змістом частини другої статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, чинне законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Суд зауважує, що для зясування характеру спору необхідно враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Водночас, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Дана позиція узгоджується з приписами Постанови Пленуму ВАС України № 8 від 20.05.2013.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, підставою виникнення спірних правовідносин стала відмова Шевченківського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Харкова у прийнятті позивача на роботу по вакансії "Інспектор з кадрів".

При цьому, за приписами п. 1 типового положення про територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, затвердженого наказом Міністерства соціального захисту населення України від 01.04.1997 № 44 ( зареєстровано в Мінюсті 24.09.1997 № 442/2246) вбачається, що відповідач є спеціальною державною установою, тобто не може вважатись суб'єктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України. Крім того, суд зазначає, що робота на посаді "Інспектора з кадрів" Шевченківського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Харкова не є проходженням публічної служби, отже, зазначений спір не має ознак публічно - правового спору, а випливає з трудових правовідносин.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П.1 ч.1 та ч.2 ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Враховуючи Постанови Пленуму ВАС України № 8 від 20.05.2013 суд зазначає, що, оскільки у спірних правовідносинах відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а сам спір не містить в собі ознак публічно - правового, а є приватноправовим спором про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із трудових правовідносин, за таких обставин дана позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд зауважує, що п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 зокрема визначено, що відповідно до ч.2 ст.232 КЗпП суди безпосередньо розглядають позови осіб, які вважають, що їм відмовлено в укладенні трудового договору всупереч гарантіям, передбаченим ст.22 КЗпП.

Водночас, п.2 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 визначено, що Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.6 ст. 109 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд зауважує, що зверненню позивача до Харківського окружного адміністративного суду з означеним позовом передувало звернення до Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку ЦПК України, про що свідчить номер справи 638/0656/16-ц, проте, Дзержинський районний суд м. Харкова повернув ОСОБА_1 його позовну заяву ухвалою від 29.06.2016 з огляду на приписи ч.2 ст.108 КАС України, тобто в порядку, визначеному КАС України.

З цього приводу суд зазначає, що в даному випадку позивач не позбавлений права повторного звернення до Дзержинського районного суду м. Харкова або до Московського районного суду м. Харкова за захистом своїх порушених прав в порядку цивільного судочинства, оскільки за правилами підсудності, в силу приписів ст.109,110 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися як за місцезнаходженням відповідача, так і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Керуючись ст. ст. 104, 109, 165, 186, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Харкова, третя особа - Харківський міський центр зайнятості визнання відмови незаконною.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду м. Харкова в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мар'єнко Л.М.