Справа № 522/11955/16-а
Суддя: Кічмаренко С. М.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/683/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М. у порядку скороченого провадження розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірним рішення від 03.06.2016 року щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд визнати неправомірними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси № 3014/03 від 03.06.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної у розмірі 90% від посадового окладу працівника прокуратури Одеської області ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів № 505 від 31.05.2012 року « Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» у звязку зі збільшенням посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року « Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобовязати відповідача з метою відновлення права соціального захисту у повному, передбаченому Законом обсязі провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити виплати відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» в редакції Закону України від 04.09.2008 року № 502-VI на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області № 432 від 20.05.2016 року; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Представник відповідача подав заперечення проти позову, в яких зазначив що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України « Про державну службу», «Про прокуратуру», « Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», « Про Кабінет Міністрів України», « Про статус народного депутата України», « Про судову експертизу». На підставі вищезазначеного, управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.07.2016 року № 147, відповідно до ЗУ « Про прокуратуру», згідно довідки від 20.05.2016 року № 432, яка видана Прокуратурою Одеської област, оскільки чинним законодавством дане призначення не передбачено.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України, зперечень від відповідача на адресу суду не надходило.

Розглянувши справу в порядку скороченого провадження одноособово, дослідивши повідомлені позивачем у матеріалах справи письмові докази та оцінивши заперечення відповідача в сукупності, проаналізувавши приписи чинного законодавства України, за внутрішнім переконанням та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, суд, з посиланням на чинне національне законодавство, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та врегульовані положеннями КАС України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно ст. 22 ОСОБА_2 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, працює в органах прокуратури України з 2 серпня 1993 року на прокурорсько-слідчих посадах та одночасно, з серпня 2011 року, отримую пенсію за вислугу років, яка призначена мені відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону, що діяла на момент мого виходу на пенсію) Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси, у розмірі 90% від посадового окладу, що я отримував на посаді начальника відділу прокуратури області.

Згідно з ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції Закону України від 04.09.2008 року № 502-VI, яка діяла на час виходу на пенсію, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

На момент призначення пенсії позивачу за вислугу років, його стаж роботи на посадах прокуратура становив 18 років, а тому була призначена пенсія у розмірі 90% від суми отримуваної місячної заробітної плати.

Таким чином позивач має право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати позивача, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 04.09.2008 року № 502-УІ передбачено право на перерахунок вже призначеної пенсії при наявності зазначених у цьому пункті підстав, а саме - призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько- слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У звязку зі збільшенням посадового окладу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», 02.06.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», до якої долучив довідку прокуратури Одеської області від 20.05.2016 № 432, згідно якої встановлено збільшений розмір посадового окладу начальника відділу прокуратури області.

Рішенням управління пенсійного фонду України у Приморському районі м.Одеси від 03.06.2016 року № 3014/03 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 213 від 02.03.2015 року, який набирає чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення (перерахунку) всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Частиною 2 ст.19 ОСОБА_2 України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Пенсію за вислугою років довічно у розмірі 90% від суми місячного заробітку мені вже призначено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції Закону України від 04.09.2008 року № 502-VI (що була чинною на час призначення пенсії), яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України. Відповідно до ч. 17 цієї статті перерахунок має бути проведено виходячи з розміру раніше призначеної пенсії, тобто 90 відсотків від суми місячного заробітку з урахуванням підвищення заробітної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ОСОБА_2 України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Положеннями статті 22 ОСОБА_2 України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що ОСОБА_2 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 ОСОБА_2 України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, зокрема, прокуратури. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, в тому числі працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (права № 21-348а13), від 17.12.2013 ( справа № 21-445а13), від 06.10.2015 ( провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 ОСОБА_2 України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 ОСОБА_2 України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 ОСОБА_2 України).

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно ст.8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй.

Згідно з ч.2, 3 ст.22 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Згідно зі ст.64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року, Європейській соціальній хартії від 03.05.1996 році, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії, переглянутої у 1996 році, держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення, тощо.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до вимог ст.1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої ОСОБА_2 України та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі Законом України «Про державну службу».

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. 22 ОСОБА_2 України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд вважає обґрунтованими доводи позивача.

Зміни в законодавстві, які суттєво звужують соціальні права і суперечать ОСОБА_2 України, а також нормам міжнародного права, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суд при розгляді конкретної справи застосовує ОСОБА_2 України, як акт прямої дії, так як рішення суду повинно ґрунтуватися на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання відмови Управління пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси, повязані з відмовою пенсії позивачу неправомірними .

Керуючись ст.ст. 99, 159-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірним рішення від 03.06.2016 року щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси № 3014/03 від 03.06.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної у розмірі 90% від посадового окладу працівника прокуратури Одеської області ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів № 505 від 31.05.2012 року « Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» у звязку зі збільшенням посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року « Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з метою відновлення права соціального захисту у повному, передбаченому Законом обсязі провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити виплати відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» в редакції Закону України від 04.09.2008 року № 502-VI на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області № 432 від 20.05.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її отримання. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М. Кічмаренко

04.08.2016