Справа № 303/4677/16-а
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/4677/16-а
Номер рядка статистичного звіту-16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача громадянин ОСОБА_2

ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево адміністративну справу за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця з України,-

В С Т А Н О В И В :

Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України. Позовні вимоги мотивують тим, що 03.08.2016 року громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 був виявлений прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Горонглаб» Мукачівського прикордонного загону на території Попівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області під час спроби незаконного перетину державного кордону України в ОСОБА_2 Угорщину. Такими своїми діями громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. В подальшому відповідача було затримано в адміністративному порядку з метою встановлення особи та зясування обставин правопорушення. В ході зясування обставин встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 вирішив незаконним шляхом потрапити до країн ЄС. Враховуючи те, що відповідач немає жодних підстав для перебування на території України, грубо та свідомо порушував законодавство України, не в змозі виконати рішення про примусове повернення до країни походження та те, що у відповідача документів, які б надавали йому право офіційно вибути за межі території України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати йому допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, є всі підстави вважати, що відповідач всілякими можливостями буде ухилятися від виїзду за межі території України, а тому відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач просить суд примусово видворити з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-7 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що 03.08.2016 року о 17 год. 45 хв. прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Горонглаб» був виявлений та затриманий громадянин без документів, що посвідчують особу, який, з його слів, є громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_3, на території Попівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, під час спроби незаконного, поза пунктом пропуску, перетнути державний кордон України в ОСОБА_2 Угорщина.

В ході встановлення особи та зясування обставин правопорушення було зясовано та уточнено, що затриманим є громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також було встановлено, що відповідач потрапив до України незаконно, поза пунктами пропуску, з метою пошуку кращих умов життя разом із своїми співвітчизниками в країнах Західної Європи. В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги.

Крім того судом встановлено, що 04.08.2016 року заступником начальника Мукачівського прикордонного загону було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3. Відповідно до зазначеного рішення вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3. При цьому, у звязку з тим, що були всі підстави вважати, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 не виконає такого рішення, так як у останнього відсутні грошові кошти на придбання квитка і паспорта, наявність якого є обовязковою, було прийнято рішення про подання позову до суду про примусове видворення.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному вїзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх вїзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частина 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що іноземець або особа без громадянства зобовязані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст. 30 цього Закону, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обовязкові обставини, а саме прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як встановлено судом, вимоги наведеного вище закону в цьому випадку дотримані, рішення про примусове повернення відповідача прийнято, також наявні обґрунтовані підставі вважати, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове повернення з території України, зокрема, це відсутність документів, які б посвідчували його особу, та коштів на придбання проїзного документа, що унеможливило самостійно залишити територію України. Підстави, які б стали перешкодою для видворення відповідача за межі території України (ст. 31 Закону) відсутні.

Також встановлено, що відповідач не звертався до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, інших документів, які б давали право на законне перебування на території України немає.

У звязку з тим, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 ухиляється від виїзду після прийняття рішення про його повернення, можливості самостійного виїзду за межі України не має, суд приходить до висновку про необхідність прийняття рішення про видворення за межі України в примусовому порядку громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 оскільки немає достатніх підстав вважати, що він виконає рішення про видворення відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в добровільному порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог і вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 50, 68, 70, 71, 79, 158, 160-163, 167, 183-7, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Видворити з України в примусовому порядку громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.М.Заболотни