Справа № 2а/2470/3236/11
Суддя: Ватаманюк Руслан Васильович
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 р. м. Чернівці Справа №2а/2470/3236/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ватаманюка Р.В.;

секретаря судового засідання Антонюка О.В.;

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 31.10.2011року №20032/09);

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 1.09.2011 року №10);

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кельменецькому районі про зобовязання вчинити дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 1.12.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду адміністративному позові управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області (далі - позивач) просить суд зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кельменецькому районі Чернівецької області (далі - відповідач) вчинити дії по включенню в ОСОБА_1 звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 за ОСОБА_3 в сумі 775,92 грн.; за вересень 2011 року в сумі 19601,94 грн. витрат на виплату державної адресної допомоги та витрат на доставку державної адресної допомоги в сумі 211, 89 грн. Зазначені витрати включити в акт звірки витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вересні 2011 позивачем до відповідача було підготовлено списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 року. Дані суми до заліку не взяті і в акти звірок за вересень 2011 року не включені та не відшкодовані. (а.с. 3-7).

Відповідач не погоджуючись з заявленим позовом 16.11.2011 та 30.11.2011 року подав суду заперечення з таких підстав.

Ні норми постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян»від 26.03.2008 року №265, ні норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV (далі Закон - № 1105-ХІV), на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не передбачають обов'язку відділення Фонду проводити включення зазначених витрат до актів щомісячних звірок витрат.

Таку ж позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 6.06.2011 року за позовом управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі Черкаської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лисянському районі Черкаської області про визнання протиправної відмови у відображенні в акті щомісячної звірки витрат та стягнення державної адресної допомоги.

Щодо включення витрат по гр. ОСОБА_3 в сумі 775,92 грн., то слід зазначити, що ст. 8 Закону № 1105-ХІV визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку - особи, які знаходяться у трудових відносинах з роботодавцем, тобто працюють на умовах трудового договору.

Згідно ст. 11 № 1105-ХІV передбачено, що добровільно від нещасного випадку можуть застрахуватися, зокрема, члени фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками, а саме, члени фермерського господарства, якими відповідно до ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство»вiд 19.06.2003 № 973-IV можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). А отже, голова фермерського господарства ОСОБА_3 не є найманим працівником, оскільки він - голова та засновник фермерського господарства та відповідно працює у ньому не на умовах трудового договору. Члени фермерських господарств до переліку осіб, які підлягають з загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку, наведеному у ст. 8 Закону № 1105-ХІV не відносяться. (а.с. 22-22; 32).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача позов не визнав посилаючись на обставини викладені в запереченні.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами та перевіривши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що в задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю, з таких підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

У вересні 2011 позивачем до відповідача було підготовлено списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 року. Дані суми до заліку не взяті і в акти звірок за вересень 2011 року не включені та не відшкодовані. (а.с. 8-12).

Позивач вважає, що відповідач повинен вчинити дії по включенню в ОСОБА_1 звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вересень 2011 за ОСОБА_3 в сумі 775,92 грн.; за вересень 2011 року в сумі 19601,94 грн. витрат на виплату державної адресної допомоги та витрат на доставку державної адресної допомоги в сумі 211, 89 грн. Зазначені витрати включити в акт звірки витрат.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Підпунктами "г" і "д" пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999 р. № 1105-ХІV (далі Закон - № 1105-ХІV), який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 22.02.2001р. № 2272-ІІІ (далі - Закон № 2272-ІІІ) Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Абзацом 2 п. 5 ст. 24 Закону № 1105-ХІV передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 04.03.2003 року N 5-4/4 - (далі - Порядок відшкодування витрат). В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа місяця, наступного за звітним (пункт 5).

Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків (пункт 6). Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Таким чином, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України. Відповідно сторони у справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні, оскільки Порядком передбачені повноваження Пенсійного Фонду в районах і містах області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у цих районах і містах щодо складання акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії, а не здійснення відшкодування витрат.

Позивач необґрунтовано вимагає відшкодування виплаченої щомісячної державної адресної допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян». Оскільки, пунктом 4 Порядку відшкодування витрат визначено, які суми підлягають відшкодуванню, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержав вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Тобто, фондом відшкодовуються Пенсійному фонду України витрати на виплату пенсій, максимальний розмір яких становить 150 грн., а для осіб, які працювали на роботах, передбачених Списком № 1 - 200 грн., для тих, які зайняті під землею, залежно від стажу роботи, від 222,80 грн. до 275,80 грн.

Частиною 1 пункту 6 Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV передбачено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 р. №235 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2009 рік»виплата надбавок, підвищень до пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 6.06.2011 року за позовом управління Пенсійного фонду України в Лисянському районі Черкаської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лисянському районі Черкаської області про визнання протиправної відмови у відображенні в акті щомісячної звірки витрат та стягнення державної адресної допомоги.

Згідно ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

На вказане порушення закону позивачем суд відреагував окремою ухвалою в порядку ст. 166 КАС України.

Також суд погоджується з твердження відповідача, що голова фермерського господарства ОСОБА_3 не є найманим працівником, оскільки він - голова та засновник фермерського господарства та відповідно працює у ньому не на умовах трудового договору. Члени фермерських господарств до переліку осіб, які підлягають з загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку, наведеному у ст. 8 Закону № 1105-ХІV не відносяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В ході судового розгляду позивач не довів належним чином правомірність своїх вимог, тому даний адміністративний позов не підлягає задоволенню як безпідставний.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»вiд 08.07.2011 р. № 3674-VI позивач звільнений від спалити державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в Вінницький апеляційний адміністративний суд через Чернівецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову складено в повному обсязі 6 грудня 2011 року.

Суддя Р.В. Ватаманюк