Справа № 813/4267/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Київ К/800/12423/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

суддівОстровича С.Е.
Степашка О.І.
Сіроша М.В.

секретаря судового засідання Орєшко Ю.О.

представник позивача не з'явився

представник відповідача Демченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Галичина» до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Галичина» (далі - ПАТ «Галичина») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м.Львові) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову ПАТ «Галичина» відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Галичина» залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ПАТ «Галичина» подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року та задовольнити позовні вимоги ПАТ «Галичина» в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

СДПІ з ОВП у м.Львові проведена позапланова виїзна перевірка ПАТ «Галичина». За результатами перевірки складено акт №71/28-06-40-01/25553579 від 18 березня 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.1 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України від 02 грудня 2010 року, що призвело до заниження податкового зобов'язання по загальній декларації з ПДВ за липень 2014 року на суму 200786,56 грн. та заниження податкового зобов'язання по декларації ПДВ за липень 2014 року у спеціальному режимі оподаткування переробного підприємства на суму 404356,77 грн.

На підставі акта перевірки СДПІ з ОВП у м.Львові було винесено податкове повідомлення-рішення №/4842 від 02 квітня 2015 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 907715,00 грн., в тому числі основний платіж 605143,33 грн. та штрафні санкції в сумі 302571,67 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Галичина» у липні 2014 року проводило взаєморозрахунки із ПП «Агентство маркетингових досліджень» на підставі договору №58 від 01 січня 2014 року про надання маркетингових послуг. ПП "Агентство маркетингових досліджень" надавало маркетингові послуги по дослідженню продукції ТМ «Галичина», продаж якої здійснювався у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ». На виконання умов вказаного договору ПП "Агентство маркетингових досліджень" на адресу ПрАТ «Галичина» виписані акти здачі - приймання виконаних робіт, податкові накладні, звіти маркетиногових послуг. Суми податку на додану вартість по отриманих від ПП "Агентство маркетингових досліджень" вищевказаних податкових накладних ПАТ «Галичина» відображено у реєстрі отриманих накладних за липень 2014 року та включено до податкового кредиту в декларацію з ПДВ за липень 2014 року на загальну суму 605143,33 грн.

Згідно з виписками банку та карткою бухгалтерського рахунку 631 по контрагенту ПП "Агентство маркетингових досліджень" за липень 2014 року перерахування ПАТ «Галичина» коштів на ПП "Агентство маркетингових досліджень" в якості оплати за надані маркетингові послуги по акту здачі-приймання маркетингових послуг №008066 від 31 липня 2014 року протягом липня 2014 року не проводилось. Станом на 31 липня 2014 року на бухгалтерському рахунку 631 по контрагенту ПП "Агентство маркетингових досліджень" обліковується кредитове сальдо на суму 3630860,00 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачені вимоги до первинних документів.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у наданих для перевірки звітах маркетингових послуг міститься інформація, яку ПАТ «Галичина» отримує в процесі здійснення взаємовідносин із покупцями (без отримання додаткових маркетингових послуг). У наданих ПП "Агентство маркетингових досліджень" звітах маркетингових досліджень відображена інформація щодо різниці між кількістю реалізованої продукції ПАТ «Галичина» за звітний та за попередній місяці у відсотковому відношенні в розрізі окремих продуктів, інформація щодо об'ємів продажу продукції ТМ «Галичина» у торгівельних пунктах мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у кількісному та вартісному еквіваленті, крім того у звітах щодо проведення фокус-групових досліджень міститься загальновідома інформація щодо продуктів харчування, крім цього, не зазначені адреси, за якими проводилися дослідження, не вказано кількість опитуваних споживачів, не визначено кількісні та вартісні показники здійснених маркетингових досліджень та взагалі не вказано повного змісту проведених робіт і не вказано, на чому ґрунтується вартість отриманих маркетингових послуг.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що додаток б/н від 01 липня 2014 року до договору про надання маркетингових послуг №58 від 01 січня 2014 року складений у м.Дніпропетровську та підписаний від ПАТ «Галичина» ком. директором ОСОБА_5 Акт здачі-примання маркетингових послуг від 31.07.2014 року №008066 складений у м. Дніпропетровську та підписаний від ПАТ «Галичина» керівником ком. департаменту ОСОБА_6, проте для перевірки не надано наказів на відрядження вказаних керівників ПАТ «Галичина» до м. Дніпропетровська у липні 2014 року, крім того згідно з оборотно-сальдовою відомістю ПАТ «Галичина» по рахунку 372 «Розрахунки з підзвітними особами» за липень 2014 року вказаним працівникам кошти під звіт не видавались, та звіти про відрядження такими працівниками також не подавалися.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з даними АС «Податковий блок», у липні 2014 року ПП «Агентство маркетингових досліджень» одночасно здійснювало продаж послуг іншим контрагентам, кількість яких становила 41 суб'єкт господарювання. Загальний обсяг поставок за липень 2014 року без ПДВ становить 27642926,00 грн. Відповідно до поданої ПП «Агентство маркетингових досліджень» форми 1-ДФ на підприємстві чисельність працюючого персоналу протягом ІІІ кварталу 2014 року становила 18 чоловік, що очевидно недостатньо для здійснення маркетингових досліджень у зазначених обсягах одночасно за вказаний період для вказаної кількості контрагентів з використанням такої чисельності працівників.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що за результатами перевірки податковим органом встановлено, що кількість торгівельних пунктів («тп») мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» у містах, де проводилися маркетингові дослідження становила: м. Дніпропетровськ - 86 тп., м. Київ - 67 тп., м. Запоріжжя - 36 тп., м. Харків - 45 тп, м. Полтава - 14 тп, м. Новомосковськ - 4 тп, м. Павлоград - 8 тп, м. Дніпродзержинськ - 17 тп, м. Кривий Ріг - 38 тп, що також вказує на невідповідність фактичного здійснення маркетингових досліджень щодо продукції ТМ «Галичина», реалізованої в даних пунктах за допомогою працівників ПП «Агентство маркетингових досліджень».

Судами попередніх інстанцій також зазначено, що ПАТ «Галичина» також надано для перевірки договір постачання № 44196 від 01.01.2014 року, укладений із ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець), у якому зазначено, що сторони зобов'язуються використовувати систему автоматизованого обміну даними та документами в електронній формі. За допомогою даної системи сторони обмінюються документами, які містять інформацію щодо кількості, асортименту, ціни товару, назви та адрес складів, дані щодо повернення товарів тощо, що у свою чергу дає можливість позивачу отримувати необхідну інформацію, яку він замовляв у маркетологів. Згідно з наявним у матеріалах справи договором від 01.01.2014 року №58, а саме п.1.2, п.3.1 даного договору, перелік, вартість та вид послуг, які виконавець має надати ПАТ «Галичина», вказується в додатку до даного договору, який є його невід'ємною частиною. В додатку №1 від 01.01.2014 року зазначено 19 найменувань послуг, що надаються згідно умов договору. Однак, як встановлено згідно наданих позивачем звітів, останньому було надано послуги лише по чотирьом позиціям. Акт здачі - прийняття виконаних робіт не містить обсягу наданих послуг, не конкретизовано обсяг послуг; відсутній розрахунок вартості послуг, не конкретизовано їх фактичний зміст. Акт містить лише посилання на договір. Проте в самій угоді не зазначено суми, яку ПАТ «Галичина» має сплатити виконавцю за надані послуги. В додатку №1 до даного договору зазначено вид послуг та ціна за окрему послугу. Однак, загальна кількість наданих послуг та оплата за ці послуги договором не обумовлена. Тобто, ПАТ «Галичина» не надано конкретного розрахунку загальної вартості наданих послуг.

Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, що у звітах щодо проведення фокус-групових досліджень міститься загальновідома інформація щодо продуктів харчування, крім цього, не зазначено адресу, за якою проводилися дослідження, не вказано кількість опитуваних споживачів, не визначено кількість та вартісні показники здійснених маркетингових досліджень та взагалі не вказано повний зміст проведених робіт, не вказано, на чому ґрунтується вартість отриманих маркетингових послуг, не містять конкретного розрахунку вартості наданих послуг. Наявні у ПАТ «Галичина» документи не можуть вважатися первинними документами, що відображають господарську операцію, вони не можуть бути і доказом витрат, на підставі якого позивачем сформовано податковий кредит. Лише наявність у позивача документів, які відповідно до Закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, які не відображають сутності господарських операцій, є формальною а не субстантивною підставою для включення до складу цього кредиту, а отже позивачем надано до перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, які є складеними формально, і не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між ПАТ «Галичина» та ПП «Агентство маркетингових досліджень».

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що ПАТ «Галичина» не правомірно включено суми за господарськими операціями з ПП «Агентство маркетингових досліджень» до податкового обліку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Галичина».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.В. Сірош