Справа № 2а/0570/14050/12
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Київ К/800/5990/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька, управління Державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах міста Донецька про стягнення сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначила, що придбала автомобіль та під час його реєстрації у серпні 2011 року управління Державної автомобільної інспекції, посилаючись на пункт 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, зобов'язало сплатити 3 270 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (3% вартості автомобіля).

Посилаючись на те, що такі дії суперечать вимогам пункту 7 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено сплату збору при відчуженні автомобіля, а не при його придбанні, просила стягнути з Державного бюджету України 3 270 грн. примусово сплаченого збору.

Також просила поновити строк звернення до суду, у обґрунтування причин пропуску якого зазначала, що про відсутність обов'язку зі сплати збору дізналася у вересні 2012 року після отримання листа управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька від 25 вересня 2012 року про відмову у поверненні сплаченої суми збору. Раніше звернутися до управління Пенсійного фонду України із заявою про повернення помилково сплачених коштів не мала можливості, оскільки здійснює догляд за дитиною-інвалідом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2012 року причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом визнано поважними.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року, позов задоволено: стягнуто з Державного бюджету України безпідставно сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 270,00 грн. згідно з квитанцією №115745 від 26 серпня 2011 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що особа, яка придбала автомобіль не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому безпідставно сплачена сума збору підлягає стягненню на її користь.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька просило скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 серпня 2011 року ОСОБА_4 придбала автомобіль при реєстрації якого у відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи №1 міста Донецька управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області 26 серпня 2011 року сплатила до Пенсійного фонду збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% вартості автомобіля, що склало 3 270 грн., що підтверджується квитанцією №115745 від 26 серпня 2011 року.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на час придбання автомобіля, передбачено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Водночас, відповідно до пункту 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740, який регулює питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на такі автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Тобто зазначеним Порядком встановлено вимоги щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування особами, які набувають право власності на автомобілі шляхом їх купівлі.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні платників збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів слід керуватися норми Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», а не Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Висновок судів попередніх інстанцій про те, що юридичні та фізичні особи при здійсненні операцій з придбання легкового автомобіля не є платниками збору у розумінні статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та відповідно відсутність у позивача обов'язку зі сплати збору, є правильним та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 26 лютого 2013 року (справа №21-29а13).

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Будьоннівському районі міста Донецька залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін В.І. Ємельянова М.Г. Кобилянський