Справа № 807/129/16
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2016 рокум. Ужгород№ 807/129/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Станавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2,

відповідача 1: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - представник ОСОБА_3,

відповідач 2: Ужгородський міський відділ УМВС України в Закарпатській області - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області , Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Наказом Управління МВС України в Закарпатській області від 05 січня 2016 року за № 2 о/с «По особовому складу» старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 49726098, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 24 грудня 2015 року поновлено на попередньо займаній посаді з 21 серпня 2015 року. Цим же наказом за а № 2 о/с від 05 січня 2016 року "По особовому складу", згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача було звільнено у запас Збройних сил з 06.11.2015 року за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів). Позивач вважає своє звільнення протиправним та таким, що порушує його права, оскільки звільнення через скорочення штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі, однак, йому не було запропоновано жодної іншої посади.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з мотивів наведених у адміністративному позові та просив суд їх задовольнити .

Представник відповідача 1 - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. В судовому засіданні представник відповідача - 1 наголошував, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" було визначено перелік територіальних органів, що ліквідуються. Так, відповідно до наказу МВС України №1311 від 30.10.2015 року "Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Закарпатській області» з 07.11.2015 року в Управлінні МВС України в Закарпатській області та територіальних органів МВС України в Закарпатській розпочато процес ліквідації. Також, представник відповідача 1 зазначив, що згідно з п. 8 розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію", Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а всі особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про майбутнє звільнення через скорочення штатів. Відтак, враховуючи положення п. 8 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та поновлення позивача з 21 серпня 2015 року на попередньо займаній посаді відповідачем 1 не було допущено жодних порушень законодавства України, щодо звільнення позивача згідно до наказу від №2 о/с від 05.01.2016 року. Також, представник відповідача 1 зазначив, що, оскільки, УМВС України в Закарпатській області перебуває в процесі повної ліквідації і всі посади працівників скорочені, а тому вимоги позивача поновити його на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Ужгородського міського відділу МВС України в Закарпатській області неможливо. Виходячи з вище викладеного, представник відповідача 1 просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

ОСОБА_1 з 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Закарпатській області №164 о/с від 19.08.2015 року майора міліції ОСОБА_1 (М-087438) старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Ужгородського міського відділу МВС України в Закарпатській області з 20.08.2015 року звільнено за п. 64«е» (за порушення дисципліни).

05 січня 2016 року, Наказом Управління МВС України в Закарпатській області за № 2 о/с «По особовому складу» позивача, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 49726098, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 24 грудня 2015 року поновлено на попередньо займаній посаді з 21 серпня 2015 року. Крім того, даним наказом, згідно з пунктом 10 та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил з 06 листопада 2015 року за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), ( а.с.56).

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС", визначено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», статей 104, 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» та наказу МВС України №1311 від 30.10.2015 року Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Закарпатській області» з 07.11.2015 року в Управлінні МВС України в Закарпатській області та територіальних органів МВС України в Закарпатській розпочато процес ліквідації.

Наказом МВС України №1388 від 06 листопада 2015 року про організаційно-штатні питання усіх без винятку штатні посади органів внутрішніх справ Закарпатської області було скорочено, ( а.с. 54,55).

Відповідно до пункту 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про національну поліцію та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється та виявили бажання проходити службу в поліції.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 року працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 року), таким чином пункт 9 набрав чинності з 07.08.2015 року.

Тобто, згідно пункту 8 Розділу XI Закону № 580-VIІI працівники міліції, в тому числі позивач, попереджені про наступне звільнення через скорочення штатів в силу цього Закону.

Закон України "Про Національну поліцію" опубліковано в газеті "Голос України" 06.08.2015 р., відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування сплинув 06.11.2015 р.

Разом з цим законодавець визначив, що працівник міліції може реалізувати своє право на проходження служби в поліції за умови виявлення такого бажання в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, тобто, починаючи з 06.08.2015р. по 06.11.2015 р. включно.

Отже, визначальною умовою для проходження служби в поліції є згода на це самого працівника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не проявив ніякого бажання щодо проходження подальшої служби в поліції та не надав відповідної згоди, зокрема, шляхом написання відповідної заяви або рапорту на проходження подальшої служби в поліції чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Посилання позивача на те, що скористатися правами наданими законодавством України міг тільки після видання Управлінням МВС України в Закарпатській області наказу від 05 січня 2016 року за № 2 о/с про поновлення його на роботі, не містить правових підстав та є необґрунтованим, тому що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року позивача поновлено в органах внутрішніх справ з 21 серпня 2015 року. А тому, на час опублікування Закону України «Про Національну поліцію», а саме 06 серпня 2015 року, позивач був співробітником ОВС.

Крім того, на переконання суду, таким правом позивач також міг скористатися у період після поновлення за судовим рішенням з 14 грудня 2015 року по 05 січня 2016 року.

Отже, судом встановлено, що станом на 06.11.2015 р. у відповідача не було інформації про бажання позивача проходити службу в поліції. З цих підстав, також не заслуговують на увагу й доводи додаткових пояснень позивача від 04 липня 2016 року щодо не врахування відповідачем участь ОСОБА_4 у забезпеченні проведення антитерористичної операції щодо переважного права залишення на роботі при скороченні.

Також, суд зауважує, що у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, у тому числі і Головного управління МВС України в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області а також скороченням всіх штатів і посад (згідно з переліком змін у штатах МВС, затверджених наказом МВС України від 06.11.2015 № 1388), звільненню підлягали всі працівники без виключення. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не перешкоджало їх звільненню зі служби в органах внутрішніх справ (п. 11 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію»). Крім того, штатна посада, на якій перебував позивач скорочена, а органи внутрішніх справ перебувають в процесі ліквідації.

Отже, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ проведено у відповідності до розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області та стягнення зі Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області грошове забезпечення до дня поновлення на роботі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Оскільки судом встановлено, що наказ ГУ МВС України в Закарпатській області від 05.01.2016 року № 2 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил через скорочення штатів майора міліції ОСОБА_1 старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області прийнятий на підставі, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством, а зазначені позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування даного наказу, тому підстави у суду для поновлення на службі в ОВС та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем належними та допустимим доказами не підтверджено обґрунтованість своїх доводів щодо незаконності звільнення. У свою чергу відповідачами надано докази правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12 липня 2016 року.