Справа № 734/1692/16-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року м. Чернігів Справа № 734/1692/16-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Соломко І.І.,

суддів Лобана Д.В.,

Непочатих В.О.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Комара А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення одноразової грошової допомоги

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

-визнати протиправним рішення Міністерства оборони України про відмову в призначені позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби;

-зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 85260 грн. і надіслати ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати наказ про виплату та виплатити позивачу 85260,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 27.04.1985 по 05.05.1987 проходив строкову службу в Збройних силах та з 19.12.1985 по 05.05.1987 приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан. Під час проходження військової служби отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, внаслідок чого йому встановлена ІІІ група інвалідності. Позивач вважає, що відповідно до статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, в зв`язку з чим звернувся до відповідача з заявою про її отримання, але отримав відповідь про повернення документів без реалізації. Вважає, що нерозгляд заяви по суті відповідачем, до компетенції якого належить вирішення питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, порушує його права.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні пояснив, що відповідно до наказу Міноборони України від 12.04.2007 № 168 створено постійну діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, зокрема, в разі настання інвалідності. Однак документи позивача на розгляд комісії не надходили, рішення розпорядником бюджетних коштів не приймалось. За таких обставин вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки рішення про призначення та виплату одноразової допомоги військовослужбовцям приймає Міністерство оборони України, а ІНФОРМАЦІЯ_4 перераховуються кошти після прийняття рішення. 19.02.2016 Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув документи позивача без реалізації, тому порушень з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 не вбачає (а.с.22-23).

Вислухавши пояснення позивача та представника Міністерства оборони України, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач з 1985 по 1987 проходив строкову військову службу у Збройних силах колишнього Радянського Союзу та з 19.12.1985 по 05.05.1987 брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, отримав поранення та є інвалідом ІІІ групи (а.с.15).

З копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 08.04.2010 № 332 вбачається, що поранення у ОСОБА_1 контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.11).

Відповідно до довідок МСЕК серії МСЕ-ЧНВ № 046304 від 05.07.2012 та серії АВА № 018104 від 30.06.2015 (а.с.13,14) позивачу встановлена III група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

15.12.2015 позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії. Документи позивача були направлені Департаменту фінансів Міністерства оборони України, який листом від 19.02.2016 № 248/3/6/674 повернув їх без реалізації, посилаючись на те, що заявнику встановлено інвалідність понад зазначений термін, що не дає законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 24-27).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (підпункт 4 частини другої статті 16 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

З аналізу вказаної норми права слідує, що саме на Міністерство оборони України, як на головного розпорядника коштів, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у разі встановлення відповідної групи інвалідності військовослужбовцям.

Крім того, на виконання наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби" у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

У відповідності до пункту 2 вказаного наказу, голова комісії забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги військовослужбовцям.

Отже, відповідну пропозицію щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби. За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає рішення (позитивне або негативне).

В судовому засіданні встановлено, що Департаментом фінансів Міністерства оборони України повернуто документи позивачу без розгляду (реалізації), що не заперечувалось відповідачем.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пункту 2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на переконання суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

На підставі вищевикладеного, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, враховуючи, що документи позивача про призначення одноразової грошової допомоги, в порушення норм чинного законодавства, були повернуті без розгляду (реалізації), суд доходить висновку, про наявність підстав вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язати Міністерство оборони України розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Позовні вимоги позивача, викладені в адміністративному позову, задоволенню не підлягають, оскільки документи на розгляд до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби не надходили, рішення розпорядником бюджетних коштів не приймалось. Крім того, прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та її виплату відноситься до виключеної компетенції відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 (справа №21-11а14) у якій зазначено, що оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя І.І. Соломко

Судді Д.В. Лобан

В.О.Непочатих