Справа № 804/2163/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2016 р. Справа № 804/2163/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі Татаренко Ю.В. за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
17 квітня 2016 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі Лівобережна ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №8/1302 від 09.03.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що положенням податкового кодексу передбачено, що питання встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди, а отже у відповідача були відсутні підстави для збільшення розміру орендної плати.
Позивач вважає висновки податкового органу такими, що не відповідають дійсності, а винесене податкове повідомлення-рішення таким, що порушує норми чинного законодавства.
В судовому засіданні представник позивача предявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.п. 3.1.,4.1.Договору Договір укладено на п'ятнадцять років. Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (у гривнях), у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1.3
Судом також встановлено, що позивачем до податкового органу подавалися податкові декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013-2015 роки, в яких була встановлена річна орендна плата в сумі 62 295,51 в 2013 та в 2014 роках та 77 807,09 в 2015 році.
Так, 09.03.2016 відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення №8/1302, яким визначено розмір податкового зобовязання на суму 210 364,43 грн.
Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення 09.03.2016 року №8/1302 є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Згідно статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
На підставі пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача про наявність діючого договору оренди, на підставі якого позивач має здійснювати сплату орендної плати за землю, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п.п.9.1.10 п.9.1 ст.9 ПК України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог п.п. 14.1.147 п.14.1 ст.14 цього ж кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки держаної та комунальної власності.
Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 п.14.1 ст.14 цього кодексу, це особи, яким, зокрема на умовах оренди надані у користування земельні ділянки держаної та комунальної власності.
Згідно з п.п. 288.5.1 п.288.1 ст.288 ПК України, встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ ПК, для інших категорій земель трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12% нормативної грошової оцінки.
Таким чином, законодавцем визначено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.
З огляду на викладене суд наголошує, що з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає зарахуванню до бюджету має відповідати вимога п.п. 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України та є підставою для розгляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь якому разі не може бути іншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.
А отже податковий орган під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення діяв у межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що винесене податкове повідомлення-рішення №8/1302 від 09.03.2016 на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством, а отже скасуванню не підлягає.
Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 10 червня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 10.06.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4