Справа № 264/4216/16-а
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4216/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, в м. Маріуполі у відкритому судовому засіданні, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону управління патрульної поліції в м.Маріуполі рядового поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП рядового поліції ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 18.062016 року за адресою вул. Бахчиванджи, 21 м.Маріуполі і скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону УПП рядового поліції ОСОБА_3 ПС2№363362 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову вказує, що 18 червня 2016 року відповідачем було винесено постанову №ПС2№363362 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії, чим порушив пункту 8.48 ПДР. На думку позивача працівник поліції порушив вимоги статті 276 КУпАП, оскільки розглянув справу на місці вчинення правопорушення без надання йому можливості заявити свої доводи, що не відповідає вимогам КУпАП та розясненням, викладеним в рішенні Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015. Вказує, що справа про адміністративне правопорушення мала розглядатися за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку за адресою: м.Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, де розташоване Управління патрульної поліції в м.Маріуполі. Розгляд справи на місці зупинки позивача порушив його права та позбавив можливості на обєктивний і справедливий розгляду справи, зокрема можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченим ст. 268 КУпАП. Також порушено вимоги процедури розгляду справи, встановлені статтями 278, 279 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві, та просив його вимоги задовольнити. Крім того додатково пояснив, що дійсно в день складення постанови 18.06.2016 року був вимушений зупинитися по вулиці Бахчиванджі в місті Маріуполі в зоні дії обмежувального знаку, оскільки пасажир в автомобілі став себе погано почувати, та позивач не мав змоги зупинитися в іншому місці без порушень правил дорожнього руху. Під час складання постанови позивач висловлював свої заперечення працівнику поліції, але останній на них не відреагував. Просив надати ручку та аркуш паперу для викладення письмових зауважень на постанову. Проте відповідач не надав такої можливості.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позову. Вказував на дотримання працівником поліції вимог КУпАП при складені протоколу та положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Діюче законодавство передбачає можливість працівнику поліції розглядати справу за місцем вчинення правопорушення. Також зазначив, що ОСОБА_1 мав можливість зупинитися поруч в іншому місці без порушення правил дорожнього руху, оскільки поруч були облаштовані місця для зупинки, проте свідомо зупинився в зоні дії обмежувального знаку. Крім того позивач не надав доказів незадовільного стану самопочуття пасажира та звернення за медичною допомогою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 8.4 в) ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно додатку №1 до Правил дорожнього руху «Дорожні знаки» знак 3.34 «Зупинку заборонено" забороняє в певному місці зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Судом встановлено, що 18 червня 2016 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Маріуполі рядовим поліції ОСОБА_3 в м. Маріуполі по вул. Бахчиванджи, 21 було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №363362, за якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 гривень, у зв'язку із тим, що 18 червня 2016 року о 13 годині 50 хвилин в місті Маріуполі по вулиці Бахчиванджи, 21 ОСОБА_1 керував автомобілем Ауді А6, державний номер НОМЕР_1, та порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії, чим порушив пункт 8.4 в). ПДР України.

В судовому засіданні позивач підтвердив вимушений факт зупинки в зазначеному в постанові місці, тобто в зоні дії знака заборони зупинки.

Згідно частини 3 статті 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Отже вказаний факт зупинки в зоні дії знаки заборони та відповідно порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 суд вважає встановленим.

Щодо вимушеності здійсненої зупинки позивачем, то будь-яких доказів для доведеності таких обставин до суду представлено не було, так само як і будь-яких зауважень в протоколі позивачем не відзначено.

Крім того позивачем не доведено дотримання правил дорожнього руху при вимушеній зупинці транспортного засобу.

Так згідно пункту 15.14. ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил, а саме: ввімкнути аварійну світлову сигналізацію, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин позивачем не доведено як вимушеність зупинки в забороненому місці, так і вжиття всіх заходів для негайного прибирання транспортного засобу та виконання правил дорожнього руху під час такої зупинки.

Стосовно доводів позивача про порушення працівником поліції порядку складання протоколу, тобто складення протоколу на місці вчинення правопорушення, суд відзначає наступне.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту(частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем було внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Натомість Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 приймалось до моменту внесення відповідних змін в статтю 258 КУпАП та з урахуванням відсутності частини 2 статті 258 КУпАП, в якій було доповнено види правопорушень, які належать до компетенції Національної поліції та за якими постанови виносяться працівниками поліції на місці вчинення правопорушення, а не за місцем вчинення правопорушення, як наведено позивачем в позові.

Отже внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін (тобто вже після винесення рішення Конституційним судом України) суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Тобто приведене позивачем в позові рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 та висновки викладені в ньому у даному випадку та на даний час є неактуальним та не спростовують правомірність дій відповідача в частині складення протоколу на місці вчинення правопорушення, оскільки дані положення прямо закріплені частиною 2, 4 статті 258 КУпАП та не суперечать статті 276 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє працівника поліції від дотримання загальної процедури проведення такого розгляду, передбаченої статтями 278, 279 КУпАП із можливістю реалізації прав особи (ст.268 КУпАП), що притягається до адміністративної відповідальності. Проте у звязку із обмеженим часом при розгляді справи поліцейським за місцем вчинення правопорушення реалізація певних прав особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та здійснення деяких елементів порядку мають певні відмінності і підлягають скороченню у часі.

Зокрема стаття 278 КУпАП визначає ряд питань, які вирішує посадова особа при підготовці справи до розгляду, а саме: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Серед наведених питань вирішення такого питання як - сповіщення особи, яка бере участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, втрачає свій логічний сенс, оскільки особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вже присутня на місці вчинення правопорушення поруч із працівником поліції та у звязку із цим вважається сповіщеною належним чином про час і місце розгляду справи щодо себе.

При підготовці справи до розгляду, такі питання як: витребування додаткових матеріалів та розгляд клопотань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинні вирішуватися за їх наявності одразу на місці вчинення правопорушення. Відкладення даних питань на інший день або час не передбачено діючим законодавством.

Щодо реалізації прав, якими наділений позивач згідно статті 268 КУпАП, то за даною нормою позивач мав право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всі наведені вище права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення. Позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП. Напроти, в судовому засіданні позивач підтвердив, що ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого ним правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та субєктивне рішення відповідача, як посадової особи, що приймає рішення по справі.

Згідно з пунктом 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимога до працівника поліції про надання окремого аркушу паперу для висловлення письмових зауважень на постанову не відповідає положенням закону та не передбачена відповідною Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., що відповідає санкції статті 122 КУпАП.

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у звязку із цим підстав для скасування прийнятої постанови не має.

Керуючись статтями 160, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону управління патрульної поліції в м.Маріуполі рядового поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст рішення виготовлений 04 серпня 2016 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов