Справа № 810/2326/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

28 липня 2016 року 810/2326/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект»

до Відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції

третя особа: ОСОБА_1

про скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» з позовом до Відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1, в якому просить:

1. Скасувати постанови, якими накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме:

- скасувати арешт на квартиру, на підставі постанови АА № 202985 від 06.03.2009 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції;

- арешт на квартиру, на підставі постанови без номеру від 09.09.2009 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції;

- арешт на квартиру, на підставі постанови № 26006387 від 08.04.2011 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира, загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1;

2. Зобовязати Відділ державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції, винести постанови про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, що перебуває в іпотеці Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» на підставі Іпотечного договору № 52761 від 20.04.2007 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2016 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції про скасувати постанови АА № 202985 від 06.03.2009 про накладення арешту на спірне нерухоме майно (на підставі пункту другого частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 3 частини першої статті 107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Частиною другою цієї ж статті закріплено обовязок суду зясувати, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, а якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно з приписами статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності субєктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом.

Крім цього, початок перебігу шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд зясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність).

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує постанови Відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2009 року без номеру та від 08.04.2011 року № 26006387 в частині накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені постанови прийняті відповідачем відповідно 09.09.2009 та 08.04.2011, натомість з даним позовом позивач звернувся до суду лише 25.07.2016, що підтверджується штампом відділення поштового звязку на конверті, у якому надійшов позов.

Таким чином, між датою прийняття останньої оскаржуваної постанови та моментом звернення до суду минуло більше ніж пять років.

З тексту позовної заяви слідує, що про наявність оскаржуваних постанов позивач дізнався 06.07.2016 та 07.07.2016 при зверненні до нотаріуса.

Разом з тим, суд вважає, що зазначені позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду виходячи з такого.

З матеріалів, доданих до позовної заяви судом встановлено, що 20.04.2007 ОСОБА_1 (третя особа) уклав з АКІБ УкрСиббанк кредитний договір № 0.

Для забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір від 20.04.2007, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту від 20.04.2007 №0 квартиру за адресою: загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.

12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором. Разом із відступленням права вимоги були відступлені і права на майно третьої особи, що перебуває в іпотеці.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що арешт на майно, накладений оскаржуваними постановами, станом на момент відступлення ПАТ «Укрсиббанк» на користь позивача права вимоги вже існував.

За таких обставин, суд переконаний, що починаючи з 12.12.2011 позивач мав можливість та повинен був отримати відомості про стан майна боржника - третьої особи, яке було предметом договору іпотеки та арештоване на виконання оскаржуваної постанови.

Водночас, будь-яких доказів за яких поважних причин або непереборних обставин позивач такий тривалий термін (з 12.12.2011 по 21.07.2016) не вчиняв дій по встановленню стану майна боржника позивачем до позову не додано.

Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до положень частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, яка діяла на дату прийняття оскаржуваної постанови, позовну заяву про оскарження дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відтак позивачем, як можливим правонаступником у виконавчому провадженні, вже при набутті права вимоги за договором факторингу було пропущено строк на оскарження постанови та не надано до суду обґрунтованих пояснень з приводу обставини його пропуску.

Таким чином, строк оскарження останньої постанови державної виконавчої служби до адміністративного суду минув ще у 2011 році.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

За таких умов суд дійшов висновку, що вказівка позивача на звернення до нотаріуса у червні та липні 2016 року є штучною умовою для приховання дійсного моменту коли позивач дізнався чи мав дізнатись про порушення своїх прав, з метою обходу процесуального законодавства щодо строку на звернення до адміністративного суду.

У силу вимог статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що залишення адміністративного позову без розгляду на даній стадії не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду, зокрема, шляхом повідомлення суд щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1 про скасування постанов від 09.09.2009 б/н та від 08.04.2011 та зобовязання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.