Справа № 2а-2370/12/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2016 р. № 2а-2370/12/0970

12 год. 15 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача Грабовецького О.Б.,

представника відповідача Григоріва В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Фірма Інтерлок" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2012 року Приватне підприємство Фірма "Інтерлок" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про визнання нечинним податкового повідомлення -рішення № від 23.07.2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2012 року, яким Приватному підприємству Фірма "Інтерлок" нараховані штрафні санкції в розмірі 83977,01 грн., підлягає до визнання нечинним, як таке, що винесене неправомірно.

04.07.2013 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просить податкове повідомлення - рішення за № від 23.07.2012 року скасувати.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.06.2016 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 року скасовано, а дану справу направлено на новий судовий розгляд.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в адміністративному позові. Суду пояснив, що в податкового органу були відсутні правові підстави для здійснення камеральної перевірки. Одночасно вважає, що дану перевірку проведено без дотримання передбаченої податковим законодавством процедури. Зазначив, що відповідно до поданих первинних декларацій за 2010-2011 роки ПП "Фірма "Інтерлок" задекларовало 25 111,27 грн. орендних платежів за земельні ділянки комунальної власності в місяць, однак підприєство сплачувало тільки 6 908,29 грн. в місяць, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті податків, яка стала підставою застосування штрафної санкції, визначеної спірним податковим повідомленням-рішенням. Вказав, що 04.04.13 року позивачем подано уточнюючі декларації по орендній плати за землю із зменшенням податкових зобов'язань за 2010-2011 роки по орендній платі за землю державної та комунальної власності в сумі 382 262,58 грн. За результатами поданих уточнюючих декларацій розмір щомісячних орендних платежів за 2010-2011 роки становив 6 908,29 грн., які і були фактично сплачені підприємством. Наголосив, що у зв'язку із вищевказаним коригуваннями орендної плати податковим органом 07.05.2013 було проведено камеральну перевірку і винесено податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 382 262,58 грн. та за штрафними фінансовими санкціями 68 262,18 грн., з огляду на що на думку позивача підприємство двічі притягнено до відповідальності за одне й теж саме правопорушення. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у поданому запереченні. Суду пояснив, що відповідно до висновків акту, складеного за результатами перевірки податкової звітності з орендної плати за землю, посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську виявлено несвоєчасну сплату до бюджету узгоджених податкових зобов'язань по орендній платі за землю з юридичних осіб Приватним підприємством "Фірма "Інтерлок". Зазначив, що внаслідок даних порушень прийнято податкові повідомлення-рішення, згідно якого підприємству нараховані штрафні санкції у розмірі, передбаченому чинним законодавством. В задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2012 року ДПІ у м. Івано-Франківську проведено камеральну перевірку ПП "Фірми "Інтерлок"(ідентифікаційний код 31789799) щодо своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов'язань з комунального податку і орендної плати з юридичних осіб.

За результатами перевірки складено акт за № 5464/15-03 від 17.07.2012 року, відповідно до якого посадовими особами відповідача встановлено, що Приватним підприємством Фірма "Інтерлок", при проведенні розрахунків з бюджетом за звітний податковий період з 30.09.2010 по 12.06.2012, порушено п.п.5.3.1. п.5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.57 ПК України та допустило несвоєчасну сплату до бюджету узгоджених податкових зобов'язань по орендній платі за землю з юридичних осіб та з комунального податку (т.1 а.с.52).

На підставі вищевказаного акту перевірки Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську винесено податкове повідомлення-рішення за №, яким застосовано до позивача штрафні санкції по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 83977,01 грн. та №, яким застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 104,48 грн. - за платежем "комунальний податок" (т.1 а.с.140 та з.б. а.с.140).

У судовому засіданні встановлено, що між Івано-Франківською міською радою та ПП "Фірма "Інтерлок" укладено договір оренди землі від 10.11.2009 року, згідно якого Івано-Франківська міська рада передала в оренду позивачу терміном на три роки земельну ділянку для обслуговування автосалону та станції технічного обслуговування автомобілів на вул. Гетьмана Мазепи, 168, загальною площею 0,5861 га згідно плану (схеми) земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої становить 5 287 318,03 грн. Згідно п. 7 Договору, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 158 620 грн. на рік. Вказаний договір зареєстрований 10.02.2010 року (т.1 а.с.142).

Крім цього, між Івано-Франківською міською радою та ПП "Фірма "Інтерлок" укладено договір оренди землі від 10.11.2009 року, згідно якого Івано-Франківська міська рада передала в оренду позивачу терміном на три роки земельну ділянку для обслуговування автосалону та станції технічного обслуговування автомобілів на вул. Гетьмана Мазепи, 168, загальною площею 0,4653 га згідно плану (схеми) земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої становить 4197558,57 грн. Згідно п. 7 даного Договору, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 125927 грн. на рік. Зазначений договір зареєстровано 17.02.2010 року (т.1, а.с.141).

Вказані договори оренди укладено сторонами на три роки (п. 6 Договорів).

Згідно пунктів 7 вищезгаданих договорів орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у вищезазначених розмірах на основі розрахунку, поданого орендарем протягом місяця з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Розмір орендної плати підлягає щорічному уточненню відповідно до п. 8 вказаних Договорів, а саме: розрахунок орендної плати складається на підставі даних державного земельного кадастру за станом на перше січня поточного року і щороку подається орендарем орендодавцеві до першого поточного року з розбивкою річної суми земельного податку рівними частками за місяцями. При складанні розрахунку орендної плати враховується коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, що встановлюється згідно з чинним законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем подано до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 30.01.2010, згідно якої самостійно визначено суму орендної плати за 2010 рік згідно з договором оренди в розмірі 82 899,44 грн., з розподілом річної суми рівними частками за місяцями, з обов'язковим щомісячним платежем в розмірі 6 908,29 грн. (т.1 а.с. 195-196).

11.03.2010 року позивачем подано до податкового органу уточнюючу декларацію, якою донараховано додатково орендну плату на поточний рік у зв'язку із збільшенням податкових зобов'язань на суму 189831,09 грн. з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями, з обов'язковим щомісячним платежем в розмірі 18 202,29грн. ( т.1 а.с.197-199).

Актом перевірки встановлено, що граничний термін сплати помісячного платежу по орендній платі становив:

- 30.09.2010 року, зареєстровані зобов'язання в сумі 18202,98 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року, в сумі 13281,08 грн., тобто з затримкою в 527 календарних днів;

- 01.11.2010 року зареєстровані зобов'язання в сумі 6908,25 грн., та 18202,98 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 6908,25 грн., та 18202,95 грн., тобто з затримкою на 495 календарних днів;

- 30.11.2010 року зареєстровані зобов'язання в сумі 6908,25 грн., та 18202,98 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 6908,25 грн., та 18202,95 грн., тобто з затримкою на 466 календарних днів;

- 30.12.2010 року зареєстровані зобов'язання в сумі 6908,25 грн., та 18202,98 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 6908,25 грн., та 18202,95 грн., тобто з затримкою на 436 календарних днів.

Також судом встановлено, що згідно поданого до податкової інспекції податкового розрахунку на 2011 рік №900190895 від 31.01.2011 року позивачем здекларовано до сплати 301335,24 грн., податкових зобов'язань по орендній платі, з розподілом річної суми рівними частками за місяцями, з обов'язковим щомісячним платежем в розмірі 25111,27 грн. (т.1 а.с. 172).

Відповідно до акту перевірки - 30.01.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 6908,25 грн., та 18202,98 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 6908,25 грн., та 18202,95 грн., тобто з затримкою 405 календарних днів;

- 02.03.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 374 календарних днів;

- 30.03.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 346 календарних днів;

- 30.04.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного юджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 315 календарних днів;

- 30.05.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн, тобто з затримкою в 285 календарних днів;

- 30.06.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 254 календарних днів;

- 30.07.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 224 календарних днів;

- 30.08.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 193 календарних днів;

- 30.09.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 162 календарних днів;

- 30.10.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 132 календарних днів;

- 30.11.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 101 календарних днів;.

- 30.12.2011 року зареєстровані зобов'язання в сумі 25111,27 грн., фактично до державного бюджету було сплачено 10.03.12 року в сумі 25111.27 грн., тобто з затримкою в 71 календарних днів.

Дані обставини представником позивача в судовому засіданні не заперечувались, тому згідно ч.3 ст.72 КАСУ доказуванню не підлягають.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання, самостійно визначене платникам податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю, - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 зазначеного Закону для подання податкової декларації.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

За приписами пункту 49.1. статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.2. статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 287.3. статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.287.4 ст.287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно пункту 116.1. статті 116 зазначеного Кодексу у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України, самостійно визначене платником податків податкове зобов'язання оскарженню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП Фірма "Інтерлок" за користування земельними ділянками площею в 0,4653 га, та 0,5861 га на 2010 рік (починаючи з лютого 2010 року ) та 2011 рік, самостійно у відповідності до чинного законодавства та укладених договорів оренди землі державної та комунальної форми власності було задекларовано орендну плату за землю за 2010 рік в сумі 272730,53 грн., та за 2011 рік 301335,24 грн., з щомісячною розбивкою платежу в сумі 25111,27 грн.

Відтак, суд приходить до висновку про правомірність дій і прийнятого рішення податкового органу щодо нарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 20% погашеної суми податкового зобов'язання в розмірі 419885,04 грн., що була сплачена позивачем затримкою до п'ятсот двадцять сім днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Також суд не погоджується з доводами позивача щодо неправомірності проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення, оскільки у судовому засіданні не встановлено жодних порушень в діях посадової особи відповідача, що проводила камеральну перевірку, вимог чинного податкового законодавства, що регламентують порядок та підстави проведення камеральних перевірок, їх оформлення, встановлюють правові наслідки за результатами (висновками) її проведення, а саме: п.п. 20.1.4, 20.1.27, 20.1.28 п. 20.1 ст. 20, п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 76, п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України.

Зокрема позивач відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів суду належними та допустимими доказами обставин, які б вказували на те, що дії відповідача при проведенні камеральної перевірки та прийняте на підставі вказаної перевірки податкове повідомлення-рішення порушують його права, свободи та інтереси і вчинені відповідачем з порушенням критеріїв, передбачених ч. 3 ст. 2 вказаного Кодексу, за недотримання яких рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень не можуть вважатись правомірними.

Суд відхиляє твердження позивача, щодо повторного притягнення ПП Фірма "Інтерлок" до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строків сплати орендної плати за 2010-2011 роки, із посиланням на податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2013 року, як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, податковим повідомленням-рішенням за № від 24.05.2013 року до ПП Фірма "Інтерлок" застосовано відповідальність, передбачену п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, а саме: накладено штраф в розмірі 25% суми визначеного контролюючим органом відповідно до п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України податкового зобов'язання.

В свою чергу, податковим повідомленням-рішенням № від 23.07.2012 року на підставі висновків акту камеральної перевірки № 5464/15-03 від 17.07.2012 року до ПП Фірма "Інтерлок" застосовано відповідальність, передбачену ст. 126 Податкового кодексу України, а саме: нараховано штраф за порушення позивачем, визначених даним Кодексом, строків сплати самостійно узгоджених сум грошових зобов'язань з орендної плати в розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, в суду відсутні правові підстави для висновку про те, що оскарженим податковим повідомленням-рішенням позивач повторно притягнений до відповідальності за те ж саме правопорушення, оскільки вищезгадані правопорушення є відмінними за своїм складом та відповідальність за їх вчинення передбачена різними нормами Закону.

При цьому суд не приймає до уваги твердження представника позивача про проведення перевірки податковим органом з порушенням встановленого обмеження на проведення перевірок суб'єктів підприємницької діяльності в 2015 -2016 роках з огляду на наступне.

Відповідно до ст.5 ПКУ правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Згідно ст. 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до п.76.1. ст.76 ПКУ камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

В той же час, пунктом 1 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, відповідно до яких контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4. 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платник податків.

У розділі XX "Перехідних положень" п.37 встановлено, що контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування і податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року.

З 1 липня 2015 року призупиняється дія підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПКУ абзацу четвертого, пункту 82.4 статті 82, пункту 200.11 статті 200 цього Кодексу, а також дія пункту 200.14 статті 200 цього Кодексу в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Пунктом 2 вищевказаного Закону внесено зміни до ряду інших законодавчих актів України.

Згідно з п.3 Закону у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення що внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства (п.7.3 ст.7 ПК України).

Таким чином зазначені представником позивача положення Закону України від 28 грудня 2014 року поширюються на спірні правовідносини виключно в частині внесених цим Законом змін до Податкового кодексу України, відповідно до яких в редакції, чинній на час проведення перевірки, повноваження податкового органу на проведення камеральних перевірок не обмежувалися та не відмінялися.

Водночас посилання позивача на порушення податковим органом положень Наказу ДПА України від 17.07.2006 року за №416, як підставу для скасування рішень, суд вважає також необґрунтованим з урахуванням нижчевикладеного.

Так нормами вищевказаного Наказу дійсно встановлено граничний строк проведення камеральної перевірки, а саме протягом 30 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку подання податкових декларацій базовий податковий (звітний) період для яких дорівнює календарному місяцю.

Проте даний на переконання суду обов'язок дотримання у спірних правовідносинах вищезгаданого строку не відповідає змісту ст.126 Кодексу, так як підстави для застосування штрафної санкціі виникають виключно після погашення боргу, а розмір санкції залежить від кількості днів затримки сплати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Фірма "Інтерлок" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів у Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень слід відмовити повністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства Фірма "Інтерлок" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів у Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.07.2012 року слід відмовити повністю.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/ Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 27.07.2016 року.