Справа № 810/1418/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1418/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Губської Л.В.,

при секретарі Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу приватного підприємства «Фірма Мізан» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Фірма Мізан» до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Фірма Мізан» (далі - позивач, ПП «Фірма Мізан») звернулось до суду з позовом до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач, Тетіївська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2016 р. № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 128035,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПП «Фірма Мізан» є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Між позивачем як продавцем та нерезидентом - індивідуальним підприємцем Газаковим Овезгельди Доркулієвичем (Туркменістан) як покупцем укладено зовнішньоекономічний експортний контракт від 22.04.2014 р. №1-51-EXP-K на поставку товару (меблі).

На виконання умов зазначеного контракту позивач здійснив на користь контрагента поставку товару на загальну суму 75262,00 дол. США, що підтверджується митними деклараціями № 125130006/2014/575459 (дата вивезення за межі України - 20.11.2014) на суму 20000,00 доларів США або 304002,20 грн. (курс НБУ 15,20011), граничний термін розрахунків - 18.02.2015; № 125130006/2015/570256 (дата вивезення за межі України - 13.02.2015) на суму 55262,00 доларів США або 1387028,79 грн. (курс НБУ 25,099142), граничний термін розрахунків - 14.05.2015.

Контрагент позивача - ІП Газаков Овезгельди Доркулієвич свої зобов'язання за контрактом від 22.04.2014 р. №1-51-EXP-K не виконав, загальна сума заборгованості становить 76291,31 дол. США.

У зв'язку з цим у травні 2015 року позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою про стягнення з нерезидента ІП Газакова Овезгельди Доркулієвича заборгованості у сумі 76291,31 дол. США.

Відповідно до постанови від 07.05.2015 р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

У лютому 2016 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства по контракту від 22.04.2014 р. №1-51-EXP-K, укладеному між ПП «Фірма Мізан» та індивідуальним підприємцем Газаковим Овезгельди Доркулієвичем (Туркменістан) за період з 20.11.2014 р. по 15.02.2016 р.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 18.02.2016 р. № 42/220/31100856, яким встановлено порушення позивачем вимог ст.1 Закону України від 23.09.1994 р. №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та п.1 Постанови правління Національного банку України від 20.08.2014 р. №515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», що виявилось у порушенні встановленого законодавством терміну розрахунків за експортною операцією в сумі 20000,00 дол. США.

У відповідності до висновків зазначеного акту перевірки за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД по експортному контракту від 22.04.2014 р. №1-51-EXP-K загальний розмір пені становить суму 128035,00 грн., яка обчислена виходячи з суми заборгованості в іноземній валюті та кількості днів прострочення одержання валютної виручки від законодавчо встановленого терміну завершення експортної операції до дня прийняття до розгляду Міжнародним комерційним арбітражним судом позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості.

На підставі висновків акту від 18.02.2016 р. № 42/220/31100856 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.03.2016 р. №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем «Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 128035,00 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дійсно було порушено строк розрахунків за експортною операцією, що визнано ним самим, і адміністративно-господарські санкції за таке порушення підлягають застосуванню до нього у межах строків, визначених ПК України, а не ГК України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. №185/94-ВР у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №185/94-ВР) та постановою Правління Національного банку України від 20.08.2014 р №515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова №515).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 4 статті 1 Закону №185/94-ВР передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.1 Постанови №515, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до ст. 4 Закону №185/94-ВР, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, до яких належить відповідач, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У ст.250 ГК України визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.

У пп.14.1.39 п.14.1 ст.145 ПК України закріплено, що грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, законодавством регламентовані чіткі строки здійснення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та штрафні санкції у разі їх порушення, застосування яких належить до компетенції органів доходів і зборів.

При цьому, слід враховувати, що строки притягнення до відповідальності такого виду визначені ПК України, на що у ч.2 ст.250 ГК України в редакції від 01.01.2011 р. міститься пряме посилання.

Виходячи з цього, судова колегія звертає увагу на те, що оскільки позивачем було порушено граничний термін розрахунків за контрактом від 22.04.2014 р. №1-51-EXP-K, що визнається ним самим, то у відповідача були наявні правові підстави для застосування до нього відповідних штрафних санкцій у розмірі 128035,00 грн., виходячи із суми заборгованості в іноземній валюті та кількості днів прострочення одержання валютної виручки від законодавчо встановленого терміну завершення експортної операції до дня прийняття до розгляду Міжнародним комерційним арбітражним судом позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 04.03.2016 р. № прийнято відповідачем у межах строків, визначених у п.102.1 ст.102 ПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 04.03.2016 р. № , діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством і таке рішення є правомірним.

Доводи апелянта про те, що при застосуванні штрафних санкцій за порушення валютного законодавства слід керуватися статтею 250 ГК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки правопорушення, за яке до позивача застосовано спірні штрафні санкції, мало місце у 2015 році, а 01.01.2011 р. ст.250 ГК України доповнено частиною другою, в якій прямо передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів, тобто строки притягнення до відповідальності, закріплені у ч.1 ст.250 ГК України, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Фірма Мізан» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 03.08.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.