Справа № 815/51/16
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/51/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрія Віталійовича про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, про зобов'язання повторно розглянути заяву про проведення державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2016 року державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрія Віталійовича, в якому, з урахуванням уточнення 29 січня 2016 року позовних вимог, просило суд: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26372322 від 23 листопада 2015 року за заявою державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт», яка подана 19 листопада 2015 року; зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно розглянути заяву про проведення державної реєстрації, яка прийнята 19 листопада 2015 року за реєстраційним номером 14373203.

Постановою від 22 лютого 2016 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт».

Не погоджуючись з постановою суду, державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити поданий ним адміністративний позов у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржена постанова ухвалена судом першої інстанції з порушенням норм законодавства про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також при неправильному встановленні обставин справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував те, що підставою для звернення до відповідача стало право, яке виникло з договору про встановлення сервітуту №56-П-ІЗФ-14 від 29.12.2014р., укладеного між державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» та державним підприємством «Адміністрація морських портів України», згідно якого зміст сервітуту полягає у наданні права користування причалами порту, тоді як за результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів державним реєстратором прийнято рішення №26372322 від 23 листопада 2015 року про відмову у державній реєстрації іншого речового права (сервітут) на земельну ділянку. Заяв щодо державної реєстрації права користування земельною ділянкою підприємством не подавалося.

Апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на укладення державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» договору про встановлення сервітуту, щодо державної реєстрації якого подана до відповідача заява від 19 листопада 2015 року, з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» до моменту виникнення в останнього права господарського відання на це майно, та зазначає, що на час укладання договору від 29.12.2014р. майно, щодо якого встановлювалося право сервітуту, знаходилося на балансі державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а право власності на це майно зареєстровано разом з похідним правом господарського відання 05.06.2015р. Належним розпорядником майна може бути його балансоутримувач.

Також, апелянт посилається на те, що, на дату подання заяви про реєстрацію, договір про встановлення сервітуту №56-П-ІЗФ-14 від 29.12.2014р. недійсним або нікчемним у встановленому законодавством порядку не визнавався, а право Сервітуара на об'єкт нерухомості належним чином оформлене.

Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області та державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрій Віталійович письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Ухвалюючи постанову про відмову в задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що 29 грудня 2014 року між ДП «Адміністрація морських портів України» (Сервітуар), з однієї сторони, та ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» (Сервітуарій), з іншої, укладений договір про встановлення сервітуту нерухомого майна №56-П-ІЗФ-14, предметом якого є встановлення сервітуту нерухомого майна, а саме: обмежене платне строкове право користування Сервітуарієм майном, яке є державною власністю та знаходиться в господарському віддані Сервітуара, обліковується на окремому балансі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Зміст сервітуту полягає у наданні Сервітуаром Сервітуарію права користування Об'єктом сервітуту, необхідним для здійснення Сервітуарієм навантажувально-розвантажувальних робіт через причали з використанням причальної інфраструктури тощо. Відповідно до Додатку №1 до Договору про встановлення сервітуту №56-П-ІЗФ-14 від 29.12.2014р. сервітут, що встановлюється даним Договором, діє на причали №№4, 5, 6, 7, 8, 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26.

Суд першої інстанції встановив, що 19.11.2015р. позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (щодо іншого речового права) про реєстрацію права користування (сервітуту) на споруду за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 16, кадастровий номер земельної ділянки :01:031:0184.

Суд першої інстанції встановив, що за результатами розгляду вказаної заяви 23.11.2015р. державним реєстратором Папуч Ю.В. прийнято рішення про відмову в реєстрації прав та їх обтяжень №26372322, яким відмовлено у державній реєстрації іншого речового користування (сервітуту) на споруду, що розташована за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 16. Зокрема, державний реєстратор Папуч Ю.В. встановив, що документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, так як подані позивачем документи похідні від права власності, яке не пройшло державної реєстрації.

Зазначене рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Ю.В. суд першої інстанції визнав правомірним та таким, що відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868.

Зокрема, суд першої інстанції, з посиланням на ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» зазначив, що право користування нерухомим майном (сервітут) є похідним і реєструється після державної реєстрації права власності на таке майно.

При поданні заяви щодо проведення державної реєстрації прав, у відповідності до п.8, п.36, п.37 Порядку №868, заявник подає органу державної реєстрації прав документи, які підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, серед іншого, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Суд першої інстанції зазначив, що при зверненні ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» 19.11.2015р. до відповідача із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що станом на час укладення договору сервітуту нерухомого майна №56-П-ІЗФ-14 від 29 грудня 2014 року з ДП «Адміністрація морський портів України», в останнього було належним чином зареєстровано право користування майном (причал №5), що розташоване за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 16.

Суд першої інстанції встановив, що власником вказаного речового права є Міністерство інфраструктури України та згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державну реєстрацію іншого речового права (на об'єкт виробничої споруди - причал 5, реєстраційний об'єкт нерухомого майна 06) на право господарського відання за правокористувачем - ДП «Адміністрація морських портів України» проведено 05.06.2015р., тобто після укладення договору сервітуту нерухомого майна з позивачем.

За висновками суду першої інстанції, оскільки на момент укладення договору про встановлення сервітуту нерухомого майна позивачем його укладено не з належним власником - Міністерством інфраструктури України, а з ДП «Адміністрація морський портів України», до моменту виникнення у останнього права господарського відання на це майно, тому рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрія Віталійовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26372322 від 23 листопада 2015 року, обґрунтоване неможливістю встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, є законним і обґрунтованим та підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Апеляційний суд встановив, що 29.12.2014р. між ДП «Адміністрація морських портів України» (Сервітуар), з однієї сторони, та ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» (Сервітуарій), з іншої, укладений договір про встановлення сервітуту нерухомого майна №56-П-ІЗФ-14, предметом якого є встановлення сервітуту нерухомого майна, а саме: обмежене платне строкове право користування Сервітуарієм майном, яке є державною власністю та знаходиться в господарському віддані Сервітуара, обліковується на окремому балансі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Згідно Додатку №1 до Договору про встановлення сервітуту №56-П-ІЗФ-14 від 29.12.2014р. сервітут, що встановлюється даним Договором, діє на причали №№4, 5, 6, 7, 8, 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно, право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

19 листопада 2015 року ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» звернулося до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на споруду (об'єкт виробничої споруди - причал 5, реєстраційний об'єкт нерухомого майна 06), яка знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Ізмаїл, вул. Портова, 16. До вказаної заяви, серед іншого, підприємством надано договір сервітуту нерухомого майна №56-П-ІЗФ-14 від 29 грудня 2014 року з ДП «Адміністрація морський портів України». Подану позивачем заяву зареєстровано за номером 14373203.

Предметом спору по цій справі є рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрія Віталійовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26372322 від 23 листопада 2015 року.

Оскарженим рішенням ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» відмовлено в задоволенні поданої 19 листопада 2015 року заяви щодо проведення державної реєстрації права користування (сервітут) на земельну ділянку, що розташована по вул. Портова, 16 в м. Ізмаїл, Одеської обл., на підставі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та п.20, п.28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868, з посиланням на те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» про скасування вказаного рішення, виходив з того, що державним реєстратором Папуч Ю.В. правомірно відмовлено ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» у здійсненні державної реєстрації прав користування (сервітут) на споруду, що розташована по вул. Портова, 16 в м.Ізмаїл, Одеської обл. (причал №5).

Апеляційний суд такий висновок суду першої інстанції вважає помилковим, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у спірному рішенні державний реєстратор зазначив, що ним розглянуто заяву ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 19.11.2015р. за реєстровим номером 14373203, про проведення державної реєстрації права користування (сервітут) на земельну ділянку, що розташована по вул. Портова, 16 в м.Ізмаїл, Одеської обл., кадастровий номер земельної ділянки :01:031:0184 та документи, подані для її державної реєстрації, та вирішив відмовити у державній реєстрації права користування (сервітут) на зазначену земельну ділянку (а.с. 9).

Таким чином, апеляційний суд встановив, що за результатами розгляду поданої 19.11.2015р. позивачем заяви про державну реєстрацію права користування (сервітут) на споруду, державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Ю.В. прийняв рішення №26372322 від 23 листопада 2015 року про відмову у державній реєстрації іншого речового права (сервітут) на земельну ділянку, тоді як в матеріалах справи відсутні відомості про подання 19.11.2015р. ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» заяви щодо державної реєстрації права користування земельною ділянкою.

Апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення №26372322 від 23 листопада 2015 року не по суті поданої підприємством заяви, у зв'язку з чим таке рішення не може вважатися законним.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26372322 від 23 листопада 2015 року прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Ю.В. не по суті заяви, поданої ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» 19.11.2015р. за реєстровим номером 14373203, тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вказане рішення відповідача.

При цьому, апеляційний суд не надає правову оцінку посиланням апелянта не помилковість висновків суду першої інстанції щодо законності відмови у здійсненні державної реєстрації саме права користування (сервітут) на споруду об'єкт виробничої споруди (причал 5, реєстраційний об'єкт нерухомого майна 06), яка знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 16, оскільки рішення щодо відмови у здійсненні реєстрації вказаного об'єкту відповідачем не приймалося, а тому вказівка на його неправомірність є передчасною.

Належним засобом відновлення порушеного права, є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про проведення державної реєстрації, яка прийнята 19 листопада 2015 року за реєстраційним номером 14373203.

Проте апеляційний суд зазначає, що на час апеляційного розгляду справи від управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшло повідомлені про звільнення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрія Віталійовича.

Також апеляційний суд зазначає, що з 01.01.2016 року Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» (в редакції Закону № 834-VIII від 26.11.2015 р.) змінена система органів та суб'єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (ст. 6). Зокрема суб'єктами державної реєстрації прав зазначені виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти.

Повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України, яким є управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, визначені ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» в редакції Закону № 834-VIII від 26.11.2015 р.), відповідно до якої вони:

1) здійснюють контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав;

2) розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав та приймають обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

3) складають протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

4) організовують роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;

5) забезпечують доступ державних реєстраторів до Державного реєстру прав та приймають рішення про блокування такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;

6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В той час як до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав (виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій; акредитованих суб'єктів) належить:

1) забезпечення:

проведення державної реєстрації прав;

ведення Державного реєстру прав;

взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

формування та ведення реєстраційних справ;

2) здійснення інших повноважень, передбачених Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами статті 52 КАС України суд першої інстанції може здійснити заміну первинного відповідача на належного або залучати належного відповідача як другого відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених главою 1 розділу IV КАС України.

Головною особливістю є те, що апеляційна інстанція не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки ст. 52 КАС України, як наслідок залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як залучення належного відповідача.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є визначений позивачем відповідач, та публічно-правовий спір вже вирішено.

А відтак, апеляційна скарга ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» підлягає задоволенню частково із визначенням порядку відновлення порушених прав шляхом зобов'язання Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснити контроль щодо повторного розгляду заяви державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» від 19 листопада 2015 року (реєстраційний номер 14373203) про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт».

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріалами справи документально підтверджено понесені ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» судові витрати по справі в сумі 5467,60 грн. (а.с. 4, 165, 180), а тому, у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, на підставі ст.94 КАС України, з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» підлягає стягненню 2733,80 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-72, 94, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.202, ст.ст. 207, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Задовольнити адміністративний позов державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт».

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Папуч Юрія Віталійовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26372322 від 23 листопада 2015 року.

Зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснити контроль щодо повторного розгляду заяви державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» від 19 листопада 2015 року (реєстраційний номер 14373203) про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Стягнути з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження юридичної особи: 65036, Одеська область, місто Одеса, вулиця Старицького, будинок 10-а) на користь державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» (, місцезнаходження юридичної особи: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Портова, 7) у відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій - 2733,80 грн. (дві тисячі сімсот тридцять три грн. 80 коп.), за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 02.08.2016 р.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець