Справа № 813/5872/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Справа № 876/4936/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б., Клюби В.В.,

з участю секретаря Андрушківа І.Я.,

представника відповідача Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської області про визнання відповіді протиправною,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Прокуратури Львівської області про визнання відповіді протиправною.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною відповідь Прокуратури Львівської області від 07.10.2015 р. №07/1/1-3827-14.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Прокуратура Львівської області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки прокурором області правомірно організовано розгляд звернення позивача та надано відповідь по суті скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи належно повідомлявся (розписка позивача а.с.185) і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Прокуратури Львівської області не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.05.2015 року позивач в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернувся на особистому прийомі до прокурора Львівської області Р.Федика щодо неправомірності дій працівників прокуратури Львівської області при розгляді скарг від 06.11.2014 р. та від 13.12.2014 р. та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, надав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 р. у справі №813/300/15

Відповіддю від 16.06.2015 р. №19-7221-15 за підписом прокурора Львівської області Р.Федика позивача повідомлено, що Прокуратурою Львівської області оскаржено постанову суду від 28.04.2015 р. в апеляційному порядку і про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 р. залишено без змін.

07.10.2015 р. позивачу надано відповідь за №07/1/1-3827-14 за підписом прокурора Львівської області Р.Федика про те, що вжити заходів дисциплінарного характеру до працівників органів прокуратури на даний час є неможливим, оскільки згідно ст.148 КЗпП України спливли строки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтями 4, 5 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону України Про звернення громадян встановлено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянину гарантується право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Зазначеному праву кореспондує обов'язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, визначений у ст.19 Закону, яким передбачено їх обов'язок письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Окрім цього, цією ж статтею передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень, не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, усі скарги позивача, були отримані відповідачем, що не заперечується сторонами. У своїй відповіді від 07.10.2015 р. відповідач щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів прокуратури послався на ст. 148 КЗпП України.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана або звільнення.

Як вбачається з ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у своєму зверненні від 27.05.2015 р. позивач просив притягнути до дисциплінарної відповідальності працівників органів прокуратури відповідно до Дисциплінарного статуту органів прокуратури України.

Відповідно до ІІІ Розділу Дисциплінарного статуту органів прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 р. №1796-ХІІ передбачено порядок накладення дисциплінарних стягнень щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок , який порочить його як працівника прокуратури.

Згідно п.12 Статуту, дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного року з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідності до вимог законодавства, вирішення питання про притягнення вищезазначених у зверненні позивача працівників прокуратури до дисциплінарної відповідальності повинно здійснюватися з врахуванням вимог спеціального законодавства, а саме, Дисциплінарного статуту органів прокуратури України, а не загального - КЗпП України, на який послався відповідач у своїй відповіді від 07.10.2015 р.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» вимагається прийняття рішення відповідно до чинного законодавства за результатами розгляду звернення.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідь Прокуратури Львівської області від 07.10.2015 р. №07/1/1-3827-14 на звернення позивача від 27.05.2015 р. є не повною, зокрема не вирішено питання, щодо притягнення працівників прокуратури до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог Дисциплінарного статуту органів прокуратури України, з чим і звертався позивач, а вищевказану відповідь слід визнати протиправною.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року у справі № 813/5872/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді О.Б.Заверуха

В.В.Клюба

Повний текст ухвали виготовлено 03 серпня 2016 року.