Справа № 826/26783/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2016 року № 826/26783/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд»

до Державної податкової інспекції у Святошинському райноні Головного

управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 30.07.2009 р.

№

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському райноні Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30 липня 2009р. на суму 74811,32грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем в порушення вимог законодавства винесено спірне податкове повідомлення-рішення, а отже останнє підлягає скасуванню. Крім того, Позивач наголошує, що станом на час подання позовної заяви Відповідачем не надіслано на адресу Позивача податкове повідомлення - рішення № , що в свою чергу свідчить про протиправність дій Податкового органу.

Представником Відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2016 р. відмовлено Державній податковій інспекції у Святошинському райноні Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник Відповідача письмових заперечень проти позовних вимог Суду не надав.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що Позивач звернувся до Відповідача з листом від 20.04.2015 р. №12910/10 про надання інформації.

Відповідач Листом № 6227/10/26-57-15- 04-38 від 15.05.2015р. повідомив Позивача, що станом на 07.05.2015 р. згідно бази ІС «Податковий Блок» за Позивачем обліковується заборгованість на загальну суму 131253,96 грн., по земельному податку з юридичних осіб, яка виникла згідно податкового повідомлення - рішення № від 30 липня 2009 р. на суму 74811,32грн., за яким сума грошового зобов'язання не була сплачена у встановлений термін та не розпочато процедуру оскарження у відповідності до ст. 56 Податкового кодексу України, тому згідно п.87,9 ст.87 Податкового кодексу України існує податковий борг.

Позивач зазначає, що не отримував податкового повідомлення - рішення № 000967504 від 30 липня 2009р. на суму 74811,32грн. і тому вимушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з Акту № 13/24-140 від 01.03.2010 року «Щодо неможливості вручення податкових вимог по боржникам у Святошинському районі м. Києва» складеного Відповідачем та податкове повідомлення-рішення від 30.07.2009 р. № на суму 74 811,32 грн. не було вручено Позивачу, у зв'язку з тим, що в спірному податковому повідомлення-рішенні зазначена адреса місцезнаходження відповідача: 04116, м. Київ, вул. Салютна, 42/46, проте як за зазначеною адресою - Позивача ніколи не знаходився та не знаходиться на даний час, що підтверджується витягом з ЄДР, який наявний в матеріалах справи.

Дані обставини встановлені Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/17329/13-а від 05.12.2013 року, яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року.

Для з'ясування всіх обставин справи, Судом Ухвалою про відкриття провадження у справі витребувано у Відповідача податкове повідомлення-рішення від 30.07.2009 р. № на суму 74 811,32 грн. та докази його надсилання.

Відповідачем надано суду копію корінця податкового повідомлення-рішення № від 30 липня 2009 р. на суму 74811,32грн. на якому міститься наступний запис: «Ксерокопію акта и повідомлення отримано 20.01.2010» та міститься підпис.

Суд звертає увагу, що з даного підпису не можливо встановити особу, яка здійснила даний підпис та чи є дана особа Головним бухгалтером Позивача, як зазначає Відповідач.

Крім того, Відповідачем надано суду скріншот, в якому зазначено посаду бухгалтера - ОСОБА_2, адреса юридичної особи: м. Київ, вул. Салютна 42/46.

В матеріалах справи міститься копія Наказу №02-к від 05.01.2007р. ЗАТ компанії «Київінвестбуд», в пункті 2 зазначено, що ОСОБА_3 назначена головним бухгалтером компанії з 01 січня 2007 р.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.04.2016 р., вбачається, що ПАТ «Компанія Київінвестбуд» знаходиться за юридичною адресою: м. Київ, вул. Котовського, буд. 4.

Суд звертає увагу, що надані Відповідачем документи містять суперечливі відомості, оскільки Головним бухгалтером на підприємстві є ОСОБА_3, а не ОСОБА_2 та місцезнаходження (юридична адреса) Товариства - м. Київ, вул. Котовського, буд. 4, а не м. Київ, вул. Салютна 42/46, як зазначено в податковому повідомленні-рішенні та на поштовому конверті.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

На час винесення податкового повідомлення-рішення спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення був Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 N 2181-III (далі Закон № 2181).

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону № 2181 податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону № 2181 податковий борг (недоїмка) визначається як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

У відповідності до ст. 2 Закону №2181, завданнями органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Підпунктом 4.1.1. пункту 4.1 статті 4 Закону 2181 встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону № 2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Підпункт 6.2.4 пункту 6.2 ст. 6 Закону № 2181 визначає, що податкові повідомлення надсилаються у такому самому порядку, що і податкові вимоги.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.

У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Проте, беручи до уваги положення листа Вищого адміністративного суду України від 30.11.2009 № 1619/10/13-09, лише розміщення податкової вимоги на дошці податкових оголошень не може вважатися беззаперечним підтвердженням факту вручення податкової вимоги платникові податків у тому разі, якщо обставини справи вказують на невжиття податковим органом усіх заходів, які він повинен був здійснити для вручення податкової вимоги, зокрема, у разі встановлення іншого місцезнаходження платника податків, про яке податковий орган знав або міг дізнатися.

Крім того, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 2а-8662/11/2670 від 09.11.2011 року було встановлено безпідставність та незаконність донарахувань земельного податку Позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 30.07.2009 р. № на суму 74 811,32 грн. та встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення було надіслано не на адресу Позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд приходить до висновку, що оскільки Податковим органом в порушення вимог законодавства не надіслано Позивачу податкове повідомлення-рішення від 30.07.2009 р. № , то тим самим позбавлено права Позивача на оскарження.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомленням-рішенням від 30.07.2009 р. № є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 17.08.2010 р. №К-23575/10.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб'єкт владних повноважень, не довели правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 122, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.07.2009 р. №

3. Стягнути з ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» () судові витрати в сумі 1 218 гривні.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук