Справа № 802/767/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 серпня 2016 р. Справа № 802/767/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо ненарахування та невиплати йому у повному обсязі грошового забезпечення за час проходження військової служби та стягнути з відповідача на його користь недоплачене грошове забезпечення у розмірі 30 068,67 грн.

Під час судового розгляду справи позивач на підставі положень ст.ст. 51, 137 КАС України зменшив розмір заявлених позовних вимог та остаточно просить суд визнати протиправною бездіяльність Полтавського ОВК щодо неповного нарахування і неповної виплати йому грошового забезпечення за час проходження військової служби та стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час проходження військової служби у розмірі 1924,64 грн. (а.с. 70-73).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час проходження військової служби грошове забезпечення виплачувалося йому без дотримання вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260 від 11.06.2008 року та постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 року № 111 "Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період". Так, в період з 06.10.2014 року по 28.10.2014 року, з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року він перебував на лікуванні у Військово-медичному центрі Центрального регіону (м. Вінниця) у зв`язку з отриманням поранення в зоні проведення антитерористичної операції, що є безспірним фактом, оскільки підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили. Відповідно до вимог п. 9.1, 9.5, 10.1 вищезазначеної Інструкції строк перебування на лікуванні у грудні 2014 року та січні 2015 року не мав зараховуватися до загального двомісячного строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, під час якого за ним зберігається грошове забезпечення за попередньою посадою. Відтак у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року відповідач повинен був виплачувати йому грошове забезпечення за останньою штатною посадою, яку він займав до 01.01.2014 року. Однак при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення за цей період відповідач протиправно зменшив розмір такого грошового забезпечення, оскільки безпідставно не врахував факт перебування позивача на лікуванні. Загальна сума недоплати з урахуванням розміру посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії становить 1924,64 грн. Відповідно таку суму позивач просить стягнути на свою користь з ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у спірний період здійснював грошове забезпечення позивача як військовослужбовця.

Відповідач участі у судовому засіданні свого представника не забезпечив та просить суд розглядати справу за відсутності його представника. Разом з тим, у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 46-49) відповідач зазначає, що наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 01.11.2014 року № 114 солдата ОСОБА_1 , водія стрілецького взводу стрілецької роти, було увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира 24 окремого штурмового батальйону оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " Сухопутних Збройних Сил України. Отже, починаючи з 01.01.2015 року (тобто після спливу двох місяців від дати видання вказаного наказу) позивачу фактично мав виплачуватись лише оклад за військовим званням. Згідно з додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" такий оклад за військовим званням "солдат" затверджений у розмірі 30 грн. Просить врахувати, що після надходження грошового атестату позивачу було виплачено окремі додаткові види грошового забезпечення, які належали йому з травня 2014 року, та повністю виплачено грошове забезпечення за період з 17 листопада по 31 грудня 2014 року. Загальна сума виплат склала 2926,17 грн. Відтак відповідач вважає, що грошове забезпечення військовослужбовця виплачувалось позивачу в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17.05.2014 року проходив військову службу у військовій частині-польова пошта НОМЕР_2 (до перейменування польова пошта НОМЕР_1 ) на посаді водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти.

Військова частина-польова пошта НОМЕР_2 знаходилася на фінансовому забезпеченні в Полтавському ОВК, який і здійснював виплату позивачу грошового забезпечення.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 114 від 01.11.2014 року солдата ОСОБА_1 , водія стрілецького взводу стрілецької роти, було увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира 24 окремого штурмового батальйону оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " Сухопутних військ Збройних Сил України. Цим ж наказом передбачено, що на термін перебування у розпорядженні ОСОБА_1 належить утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу 24 окремого штурмового батальйону оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 51-53).

Згідно з наказом заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 256-РС від 14.11.2014 року позивача зараховано у розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " на термін перебування у розпорядженні на всіх видах забезпечення та у списках особового складу штурмового батальйону оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " Сухопутних військ Збройних Сил України.

На підставі наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 01.02.2015 року № 33 ОСОБА_1 був зарахований у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, на термін перебування у розпорядженні утримувався на всіх видах забезпечення та у списках особового складу 24 окремого штурмового батальйону Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ).

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 № 155 від 21.05.2015 року (а.с. 54) солдата ОСОБА_1 , колишнього старшого водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, який зарахований в розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 20-РС від 07.03.2015 року у запас на підставі п. "б" (за станом здоров`я) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з 21.05.2015 року виключено зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення.

Позивач не погоджується з розміром нарахованого та виплаченого йому Полтавським ОВК грошового забезпечення за час перебування на лікуванні в період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року і вважає, що йому безпідставно недоплачено за цей період грошове забезпечення в розмірі 1924,64 грн.

Перевіряючи підставність заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року (далі Інструкція), постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 року № 111 "Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" тощо.

Так, статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 року № 111 "Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" встановлено, що з 18.03.2014 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Згідно з п. 1.3 Інструкції грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів, а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад.

В силу положень п. 9.1 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Після закінчення двох місяців грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується тільки за рішенням Міністра оборони України. Після закінчення перших двох місяців (та в разі неприйняття відповідних рішень щодо продовження виплати грошового забезпечення) військовослужбовцям виплачуються тільки оклади за військовими званнями.

Відповідно до п. 9.5 Інструкції під час визначення права на грошове забезпечення в передбачені абзацом першим пункту 9.1 цієї Інструкції строки не зараховуються періоди перебування військовослужбовців: на лікуванні в лікарняних закладах, у санаторно-курортних закладах, куди військовослужбовці після перебування на лікуванні в лікарняних закладах направлені згідно з висновком військово-лікарської комісії, на лікуванні в лікарняних закладах хворих на туберкульоз та санаторному лікуванні в санаторно-курортних закладах у зв`язку із захворюванням на відкриту форму туберкульозу, у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, під арештом у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, у разі закриття кримінальної справи або винесення виправдувального вироку з дня арешту і до дня звільнення включно, на вакантних посадах, до яких військовослужбовці тимчасово допускалися (пункт 7.10 цієї Інструкції), із дня, з якого вони стали до тимчасового виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадами, і до дня звільнення з посади включно, але не більше ніж за два місяці, у щорічній основній відпустці.

Згідно з п. 10.1 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні), виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали. Грошове забезпечення у цьому разі обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Системний правовий аналіз зазначених вище норм чинного законодавства дає суду підстави для висновку про те, що період перебування військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах не зараховується до двомісячного строку виплати грошового забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Відтак цей строк продовжується на відповідну кількість днів перебування військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах.

З матеріалів справи слідує, що 27.07.2014 року під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції позивач ОСОБА_1 отримав поранення. У зв`язку з цим в період з 06.10.2014 року по 28.10.2014 року, з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року він перебував на обстеженні та лікуванні у Військово-медичному центрі Центрального регіону (м. Вінниця), що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 29 від 12.02.2015 року (а.с. 24-27).

Водночас суд враховує те, що факт перебування позивача на обстеженні та лікуванні у вказаному медичному закладі є безспірним, оскільки встановлений постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року у справі № 802/2853/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене суд вважає доведеними посилання позивача ОСОБА_1 на те, що у спірний період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року він, як військовослужбовець, перебував на лікуванні у Військово-медичному центрі Центрального регіону (м. Вінниця), що відповідно становить 14 днів перебування на лікуванні у грудні 2014 року та 18 днів перебування на лікуванні у січні 2015 року.

Отже, двомісячний строк виплати позивачу грошового забезпечення, яке він отримував у ІНФОРМАЦІЯ_5 за штатною посадою на день звільнення з посади, мав би бути продовжений на вищезазначену кількість днів перебування на лікуванні.

Разом з тим, як стверджує відповідач у письмових запереченнях на адміністративний позов, виплата грошового забезпечення за штатною посадою на день звільнення з посади здійснювалась виключно з 01.11.2014 року по 31.12.2014 року. При цьому починаючи з 01.01.2015 року, тобто після спливу двох місяців від дати видання наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 01.11.2014 року № 114, позивачу виплачувалось грошове забезпечення лише у розмірі окладу за військовим званням.

Вказана обставина також підтверджується довідкою Полтавського ОВК № 9/1922/1 від 28.10.2015 року (а.с. 33).

Таким чином, відповідач при виплаті позивачу ОСОБА_1 грошового забезпечення безпідставно не врахував факт його перебування на лікуванні у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року і, як наслідок, допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу у повному обсязі грошового забезпечення за час проходження військової служби.

При цьому відповідачем не надано будь-яких письмових пояснень з приводу неврахування при виплаті грошового забезпечення позивача факту його перебування на лікуванні, хоча такі пояснення вимагались судом (а.с. 82).

Відтак, за відсутності обґрунтованих заперечень ІНФОРМАЦІЯ_3 в цій частині та беручи до уваги положення ст.ст. 69, 71 КАС України, поведінку відповідача, як суб`єкта владних повноважень, суд оцінює не інакше як згоду з доводами позивача щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за спірний період не у повному обсязі.

При визначенні розміру суми недоплаченого позивачу ОСОБА_1 грошового забезпечення за час проходження військової служби у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року, суд враховує відомості про розміри посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії, наведені у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії № 9/1922/2 від 28.10.2015 року (а.с. 34), та погоджується з розрахунком такої суми, наведеним позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 73), оскільки такий розрахунок відповідає положенням пункту 9.1 Інструкції та включає ті виплати, які входили до складу грошового забезпечення позивача.

Відтак, з Полтавського ОВК на користь позивача належить стягнути недоплачене грошове забезпечення за час проходження військової служби у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року в розмірі 1924,64 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Полтавського ОВК щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення за час проходження військової служби у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року та стягнення на користь останнього такого грошового забезпечення у розмірі 1924,64 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач за законом звільнений від сплати судового збору та не надав документального підтвердження будь-яких інших судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи, питання про стягнення таких витрат з відповідача суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення за час проходження військової служби у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) недоплачене грошове забезпечення за час проходження військової служби у період з 17.12.2014 року по 30.12.2014 року та з 05.01.2015 року по 22.01.2015 року в розмірі 1924 (одна тисяча дев`ятсот двадцять чотири) грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович