Справа № 804/1347/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2016 р. Справа № 804/1347/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Олійника В.М., суддів Ляшко О.Б., Турової О.М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства внутрішніх справ України, відповідача-2: відділу превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, відповідача-3: управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення коштів, -
09 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача-1: Міністерства внутрішніх справ України, відповідача-2: відділу превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, відповідача-3: управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить:
визнати дії Відділу превентивної діяльності ГУНП (Управління ОСОБА_2 України) в Дніпропетровській області протизаконними;
стягнути з МВС України компенсацію індексу інфляції на нараховану мені в звязку із звільненням зі служби вихідної допомогу у розмір 1129,22 грн.;
стягнути з МВС України середній заробіток за весь час, кожний робочий день затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, яка складає на момент подачі позову 56 100,3 грн.;
стягнути з МВС України з метою погашення компенсації нанесеної мені моральної шкоди в розмірі 55 000 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 05.07.1993 проходив службу в Державтоінспекції МВС України, яка здійснювала діяльність на підставі Закону України «Про міліцію».
07.11.2015 набув чинності Закон України «Про національну поліцію» згідно якого ч.3 ст. 13 функціонування ДАІ не передбачене - ліквідується.
06.11.2015 наказом начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с був звільнений з ОВС за скороченням штатів.
Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України обовязок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівників виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день його звільнення.
На момент звернення до суду 09.03.2016, Департамент превентивної діяльності повного грошового розрахунку передбаченого законодавством при звільненні зі служби не здійснив. Письмового повідомлення про нарахування та виплату визначених сум від роботодавця не отримував.
Тільки 02.03.2016 р. позивач отримав відповідь від ГУНП в області в якій зазначено, що нараховану суму 108 тис. 312,6 грн. буде сплачено після отримання кошторисних призначень та фінансування у 2016 році.
Відділом превентивної діяльності ГУНП (Управлінням ОСОБА_2 України) в Дніпропетровській області 11.03.2016 були перераховані на картку кошти нарахованої одноразової допомоги при звільненні. Тобто через 84 дня після звільнення.
Крім того остання заробітна плата за листопад 2015 р. в розмірі 9119,43 грн. була сплачена тільки 25.12.2015, тобто через 49 днів після звільнення.
Таким чином, стверджує позивач, відповідачі 1, 2 порушили вимоги ст. 47 та ст. 116 Кодексу законів про працю України, ч. 4 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та інших осіб прирівняних до них».
Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені терміни є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Крім того, позивач стверджує, що своїми діями відповідачі нанесли йому моральну шкоду. Позивач, представник відповідача-2, представник відповідача-3 в судове засідання не прибули, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.
В судове засідання прибув представник відповідача-1.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.
В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача-1 та відповідача-3.
В письмових заперечення представником відповідача-1 зазначено, що відносини проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України регулюються не Кодексом законів про працю України, а законодавством про ці органи: Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - постанова КМУ № 393-1992), Дисциплінарним статутом ОВС України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1991 року № 13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Відповідно до п. 10 постанови КМУ № 393-1992 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачені строки виплати одноразової грошової допомоги.
Також в запереченнях зазначено, що проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України регулюється спеціальним законодавством, яким можливості відшкодування моральної шкоди особі начальницького складу ОВС України при проходженні служби та звільненні не передбачено.
У звязку з викладеним представник відповідача-1 просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.
В письмових запереченнях представник відповідача-3 заперечував проти позовних вимог позивача та зазначив, що 07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, втратив чинність Закон України «Про міліцію», та відповідно до наказу МВС від 30.11.2015 р. № 1532 «Про ліквідацію Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, управлінь Державної автомобільної інспекції ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях» прийнято рішення про ліквідацію Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області та призначено головою ліквідаційної комісії: заступника начальника Управління превентивної діяльності-начальника відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковника поліції ОСОБА_3
Посилання позивача на бездіяльність МВС, УДАІ ГУМВС щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а також стягнення середнього заробітку за період затримки виплати зазначеної грошової допомоги є необґрунтованими.
Вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачені строки виплати одноразової грошової допомоги.
Також представник відповідача-3 вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Згідно наказу № 62 о/с від 06.07.1993 УВС 05.07.1993 ОСОБА_4 позивач був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України, в Дніпропетровській області та проходив службу в Державтоінспекції МВС України.
Наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с 06.11.2015 р. позивач був звільнений з ОВС за скороченням штатів у званні підполковника міліції у запас збройних сил.
Згідно довідки № 1447 позивачу 07.11.2015 року була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 108 312,6 грн. та перераховано в повному обсязі на особисту картку ПАТ КБ «Приватбанк» 14.03.2016 р. платіжним дорученням від 11.03.2016 р. №19.
Правовідносини в сфері виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з ОВС регулюються ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII, та п.10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.92 № 393.
Відповідно до ст. 9 Закону № 2262-XII у разі, зокрема, звільнення зі служби у зв'язку із скороченням штатів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.
В Преамбулі Закону № 2262-XII визначено, що дія цього закону поширюється, зокрема, і на працівників органів внутрішніх справ України.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Згідно Постанови №13 слід також враховувати, що умови та розмір оплати праці працівників установ і організацій, які фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунктом 14 Порядку №393 передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).
Що стосується вимоги позивача про компенсацію індексу інфляції, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 р. соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають.
Отже, індексація такої виплати як одноразова грошова допомога чинним законодавством не передбачена.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (зі змінами) передбачає, що можливість відшкодування моральної шкоди має бути прямо передбачена законом.
Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України. Проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України регулюється спеціальним законодавством, яким можливості відшкодування моральної шкоди особі начальницького складу ОВС України при проходженні служби та звільненні - не передбачено.
Наведене підтверджується Рішенням Верховного суду України від 20 квітня 2011 року, де зазначено, що спеціальним законодавством, що регулює порядок проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ України, не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди.
У звязку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Судді (підписи) Постанова не набрала законної сили 06 липня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_5 ОСОБА_5