Справа № 816/4853/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 р.Справа № 816/4853/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1, представників сторін: позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3; відповідача - Гриценка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016р. по справі № 816/4853/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2015 № /919, рішень від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585 та вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.01.2016).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 по справі № 816/4853/15 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 01 жовтня 2015 року № /919 про донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 16555,53 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 4138,88 грн..

Визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01 жовтня 2015 року № /922 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1823,24 грн..

Визнано протиправним та скасовано рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30 листопада 2015 року № /1585 про застосування штрафних санкцій в розмірі 30,37 грн..

Визнано протиправною та скасовано вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 28 грудня 2015 року № Ф-/2210 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 37072,30 грн..

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39780421) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 577 (п'ятсот сімдесят сім) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 по справі № 816/4853/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, посилаючись на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі, зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Стверджує, що позивачем витрати по факту оплати заборгованості в сумі 106836,61 грн. за придбаний товар, які зазначені та вписані у книзі обліку доходів і витрат, зайво враховані для обрахунку сум чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2014. Крім того, ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного соціального внеску на 37072,30 грн.. Таким чином, не вбачає підстав для скасування спірних податкового повідомлення-рішення від 01.10.2015 № /919, рішень від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585 та вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу та у судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, посилаючись на те, що понесені позивачем витрати на придбання товару безпосередньо відносяться до його господарської діяльності, є відображеними в книзі доходів та витрат, а також враховані при визначенні суми чистого доходу та формування зобов'язань з податку на доходи фізичної особи та єдиного соціального внеску, а тому вважає, що спірні рішення та вимога винесені з порушенням вимог чинного законодавства, а саме положень статті 177 Податкового кодексу України та п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 та п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Стверджує, що зважаючи на велику кількість товарних позицій фізично та технічно неможливо в книзі обліку доходів та витрат вказувати щоденні витрати на придбання кожної позиції товару. Вказує, що ним у графі 6 книги обліку доходів та витрат відображаються витрати у вигляді собівартості реалізованих товарів загальною сумою, за підсумками звітного місяця. Враховуючи наведене, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та прийнятим у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець 16 лютого 2000 року (т. 1, а.с. 11).

Співробітниками Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФ у Полтавській області у період з 20.08.2015 по 03.09.2015 проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлених трудових відносин з працівниками, правильності нарахування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 17.09.2015 №113/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 (далі по тексту - Акт перевірки № 1), в якому вказано на порушення платником податків зокрема вимог: п.п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб за період 2014 рік в розмірі 16 555,53 грн. та п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в розмірі 36464,87 грн. (т. 1, а.с. 19 - 40).

На підставі вищезазначеного Акта перевірки Кременчуцької ОДПІ Гу ДФС у Полтавській області 17.09.2015 винесено вимогу про сплату боргу № Ф-/1500, згідно якої сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 36 464,87 грн. (т. 1, а.с. 13), а 01.10.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення №/919, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" загалом в розмірі 20 694, 41грн. (в т.ч., основний платіж - 16 555,53 грн., штрафні (фінансові) санкції - 4138,88 грн.) (т. 1, а.с. 20).

Не погоджуючись з вказаними вимогою та податковим повідомленням-рішенням Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив їх до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (т. 1, а.с. 63-67).

04.11.2015 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Полтавській області винесено рішення про продовження строку розгляду скарги та перевірку, яким Кременчуцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області зобов'язано призначити та провести позапланову документальну перевірку з питань, що стали предметом оскарження (т. 1 а.с. 74_.

У період з 09.11.2015 по 13.11.2015 співробітниками Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 з питань викладених у скарзі щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 16.11.2015 №265/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 (далі по тексту - Акт перевірки № 2), в якому вказано на порушення платником податків зокрема вимог: п.п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб за період 2014 рік в розмірі 16 555,53 грн. та п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в розмірі 37072,30 грн. (т. 1, а.с. 41 - 55).

За результатами розгляду Акта перевірки № 2 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Полтавській області було відкликано вимогу про сплату боргу № Ф-/1500 від 17.09.2015, а Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано нову вимогу № Ф-/2061 від 16.11.2015, якою сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування збільшена до 37 072,30 грн. (т. 1, а.с.14).

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач оскаржив її до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (т. 1, а.с. 71-73).

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області від 17.12.2015 № 858/0/16-31-10-04-11 вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску № Ф-/2061 від 16.11.2015 відкликано.

28.12.2015 Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу № Ф-/2210, згідно якої сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 37 072,30 грн. (т. 1 а.с.15).

Крім того, 01.10.2015 на підставі Акту перевірки № 1 Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області було винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 006313170/922, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1823,24 грн. (.т. 1, а.с. 205).

30.11.2015 на підставі Акту перевірки № 2 відповідачем винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органам або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № /1585, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 30,37 грн. (т. 1. а.с. 206).

За результатами адміністративного оскарження вказані рішення залишені без змін, а скарги без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 01.10.2015 № /919, рішеннями від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585 та вимогою про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні вказаного податкового повідомлення-рішення від 01.10.2015 № /919, рішень від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585 та вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210, діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірних рішень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 01.10.2015 № /919, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" загалом в розмірі 20 694, 41грн. (в т.ч., основний платіж - 16 555,53 грн., штрафні (фінансові) санкції - 4138,88 грн.).

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення від 01.10.2015 № /919 слугували висновки про порушення позивачем вимог п.п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб за період 2014 рік в розмірі 16 555,53 грн.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, визначено статтею 177 Податкового кодексу України.

Пунктами 177.1 та 177.2 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 цієї статті встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають зокрема собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктами 138.2 та 138. 4 вказаної статті встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З системного аналізу наведених норм податкового законодавства слідує, що фізична особа-підприємець має право включити до складу витрат відповідні суми, підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів та господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця, і які підпадають під перелік витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481.

Пунктами 3, 4 Порядку № 481 передбачено, що у разі обрання самозайнятою особою ведення Книги у паперовому вигляді:

1) самозайнята особа зобов'язана подати до контролюючого органу за основним місцем обліку примірник Книги, на титульному аркуші якої зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), податкова адреса, номер та дата свідоцтва про право на здійснення незалежної професійної діяльності (за наявності);

2) книга прошнурована, пронумерована, безоплатно реєструється в контролюючому органі. Книга засвідчується підписом керівника або заступника контролюючого органу та скріплюється печаткою;

3) записи у Книзі виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом нового запису, який засвідчується підписом самозайнятої особи;

4) у разі необхідності реєстрації нової Книги протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи.

В силу вимог пункту 9 Порядку № 481, дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Отже, заповнення фізичною особою-підприємцем податкової декларації про майновий стан і доходи здійснюється на підставі даних Книги обліку доходів та витрат, яка зареєстрована у податковому органі у встановленому законодавством порядку.

Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність встановлено, що у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Як вбачається з пояснень позивача, в книзі доходів та витрат в графах витрати вписані накладні, за якими отримано (оплачено) товари, проте сума витрат, яка внесена до декларації, та пов'язана з отриманням доходів (собівартості реалізованих товарів), вписана до книги доходів і витрат окремо за кожен місяць згідно місячного розрахунку собівартості реалізованих товарів, який застосовується у підприємствах роздрібної торгівлі у відповідності до П(С)БО №16 "Витрати" та П(С)БО № 9 "Запаси".

Судовим розглядом встановлено, що витрати понесенні позивачем на придбання товару в період з січня по грудень 2014 року відносяться до його господарської діяльності, вірно та своєчасно відображені в книзі доходів та витрат та правомірно враховані при визначенні суми чистого доходу та формуванні зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

А також з пояснень представника позивача вбачається, що перелік накладних, наведених у додатку до акту перевірки, на суму яких позивачем, на думку перевіряючих, були завищені витрати, не має нічого спільного зі складом витрат включених до декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Судовим розглядом встановлено, що правомірність віднесення позивачем до складу витрат на придбання товарів у 2014 році підтверджується копією книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1, накладними на отримання товару та платіжними документами про їх оплату, розрахунками собівартості реалізованих товарів помісячно за 2014 рік, декларацією про майно та доходи за 2014 рік, накладними на внутрішнє переміщення товарів, товарними звітами, видатковими накладними (т. 1, а.с. 85 - 196; т. 2, а.с. 42 - 128, 139 - 207; т. 3, а.с. 2 - 75, 77 - 151, 153 - 224; т. 4, а.с. 2 - 85).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем протиправно зроблено висновок про завищення позивачем витрат у 2014 році у розмірі 106836,61 грн. (без ПДВ), а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що винесене податкове повідомлення - рішення про донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 16555,53 грн. та штрафних санкцій в сумі 4138,88 грн. підлягає скасуванню.

Перевіряючи правомірність вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210, згідно якої сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 37 072,30 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для фізичних осіб - підприємців єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 11 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктом 2 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною другою статті 9 вказаного Закону встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Судовим розглядом встановлено, що донарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску відбулось у зв'язку з встановленням в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки завищення валових витрат за 2014 рік та заниження чистого доходу за 2014 рік.

Враховуючи те, що під час судового розгляду встановлено протиправність висновків відповідача щодо завищення позивачем витрат у 2014 році у розмірі 106836,61 грн. (без ПДВ), колегія суддів приходить до висновку про протиправність висновків Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про заниження позивачем єдиного внеску за 2014 рік на загальну суму 37 072,30 грн., донарахування йому зобов'язання зі сплати єдиного внеску та погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних в частині визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом першим частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 вказаного Закону, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Частиною 14 статті 25 Закону визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Враховуючи те, що під час судового розгляду встановлено протиправність висновків Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про заниження позивачем єдиного внеску за 2014 рік на загальну суму 37 072,30 грн., донарахування останньому зобов'язання зі сплати єдиного внеску, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання рішень Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органам або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585 протиправними та їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при внесенні податкового повідомлення-рішення від 01.10.2015 № /919, рішень від 01.10.2015 № /922, від 30.11.2015 № /1585 та вимоги про сплату боргу від 28.12.2015 № Ф-/2210, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 по справі № 816/4853/15 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016р. по справі № 816/4853/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 01.08.2016 р.