Справа № 810/1066/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року №810/1066/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.04.2013 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що всупереч викладеним в акті перевірки висновкам, витрати за 2011 та 2012 рік ФОП ОСОБА_2 були сформовані правомірно та підтверджуються оформленими належним чином документами первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про придбання та оплату товарів і використання їх у власній господарській діяльності. Крім того, позивач стверджує, що відповідач дійшов помилкових висновків щодо необхідності реєстрації платником податку на додану вартість, оскільки позивачем не було перевищено граничної суми у розмірі 300000,00 грн. від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки позивачем не надано документального підтвердження понесення витрат у розмірі 293000,00 грн. Крім того, перевіркою було встановлено, що сума одержаного доходу ФОП ОСОБА_1 за період з 12.05.2011 по 31.12.2011 становить 305143,74 грн., отже позивач зобовязаний був до 10.01.2012 зареєструватись платником податку на додану вартість та сплачувати ПДВ, нарахований на вартість товарів/послуг.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 02.08.2016, не з'явились. Від представника позивача 13.06.2016 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України та беручи до уваги положення частини четвертої статті 128 та частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований 11.05.2011 як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 67).

У період з 11.03.2013 по 29.03.2013 посадовою особою Фастівської обєднаної державної податкової інспекції Київської області ДПС на підставі статті 20, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обовязкових платежів) субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 за період з 12.05.2011 по 31.12.2012.

Результати перевірки оформлені актом від 05.04.2013 №174/9/1702/НОМЕР_3 (а.с. 15-28).

У ході перевірки правильності визначення ФОП ОСОБА_1 витрат безпосередньо повязаних з одержанням доходу за період з 12.05.2011 по 31.12.2012 у розмірі 308875,00 грн. було встановлено їх завищення на суму 293000,00 грн.

Висновок податкового органу про завищення витрат зводиться до відсутності документального підтвердження здійснення позивачем господарських операцій з ПП фірма «Наполеон» та ТОВ «Іброл», за наслідками яких позивачем було придбано товари (ноутбуки та квіти) на загальну суму 293000,00 грн., вартість яких була включена позивачем до складу витрат за 2011 рік. Зокрема, в акті перевірки відповідач зазначає, що позивачем не ведеться Книга обліку доходів та витрат; в ході аналізу податкової звітності та наданих копій документів ФОП ОСОБА_1 було встановлено відсутність у позивача складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, необхідних для виконання укладених договорів та поставки товарів. Крім того, до перевірки позивачем не було надано документів, які б могли підтвердити фактичну передачу товарно-матеріальних цінностей, як то товарно-транспортних накладних.

Перевіркою також було встановлено, що у період з 12.05.2011 по 31.12.2012 позивач не був зареєстрований платником податку на додану вартість, разом з цим, згідно даних податкових декларацій ФОП ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2011-2012 роки, відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми та джерела виплачених доходів сума одержаного доходу позивачем за період з 12.05.2011 по 31.12.2011 становить 305143,74 грн., та з 01.01.2012 по 31.12.2012 17875,00 грн.

Беручи до уваги викладені обставини, відповідач дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_1:

- пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено оподатковуваний дохід від здійснення підприємницької діяльності за 2011 рік, у звязку з чим позивачу визначено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 49864,78 грн.;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.10 статті 183, підпункту «а» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а» пункту 187.1 статті 187, пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України , що полягає у порушенні умов реєстрації платником податку на додану вартість, що призвело до несплати до бюджету податку на додану вартість в сумі 4604,00 грн.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Фастівською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 25.04.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 62840,97 грн., у тому числі 49864,78 грн. за основним платежем та 12976,19 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 29);

- № від 25.04.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 5755,00 грн., у тому числі 4604,00 грн. за основним платежем та 1151,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Київській області від 12.07.2013 №80/Ф/10-36-10-01-206/390 скасоване податкове повідомлення-рішення Фастівської ОДПІ від 25.04.2013 № в частині основного платежу на суму 2070,19 грн. та 517,55 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Задовольняючи частково скаргу ГУ Міндоходів у Київській області виходило з того, що Фастівською ОДПІ під час донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 49864,78 грн. було допущено математичну помилку, а розмір заниженого ФОП ОСОБА_1 податку становить 47794,59 грн. (а.с. 36-39).

Натомість висновки Акта перевірки в частині порушення позивачем умов реєстрації платником податку на додану вартість та податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2013 були залишені без змін, а скарга позивача у цій частині без задоволення.

Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 17.08.2013 №3482/П/99-99-10-01-03-14 залишено без змін рішення ГУ Міндоходів у Київській області від 12.07.2013 №80/Ф/10-36-10-01-206/390 (а.с. 45-48).

14 червня 2016 року Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 14.06.2016 №, яким позивачу на підставі висновків акта перевірки від 05.04.2013 №174/9/1702/НОМЕР_3 та з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Київській області від 12.07.2013 №80/Ф/10-36-10-01-206/390 було збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 60253,23 грн., у тому числі 47794,59 грн. за основним платежем та 12458,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 140).

Пунктом 116.1 статті 116 Податкового кодексу України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Контролюючий орган також надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) (пункт 58.1 статті 58 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У пункті 56.1 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Так, за змістом пунктів 56.2 та 56.3 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується:

- днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.2 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України);

- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги (підпункт 56.17.2 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України);

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України);

- днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, що оскаржувались (підпункт 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 60.1.2 та 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу, або ж якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Тотожні за змістом підстави для відкликання податкових повідомлень-рішень містяться у Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (далі Порядок).

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобовязання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні-рішенні.

Отже, зменшення контролюючим органом за наслідками процедури адміністративного оскарження нарахованої у податковому повідомленні-рішенні суми грошового зобов'язання тягне за собою його відкликання.

Оскільки рішенням ГУ Міндоходів у Київській області від 12.07.2013 №80/Ф/10-36-10-01-206/390 зменшено нараховану суму грошового зобовязання, зазначену у податковому повідомленні-рішенні від 25.04.2013 №, таке податкове повідомлення рішення є відкликаним.

Суд зазначає, що відкликані податкові повідомлення рішення не породжують жодних негативних наслідків для платника податку, не можуть порушувати його права та охоронювані законом інтереси, позаяк не визначають жодних обовязків зі сплати податкового зобовязання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2013 № та, як наслідок, про відсутність підстав для їх задоволення.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.04.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 5755,00 грн. внаслідок порушення умов обовязкової реєстрації платником ПДВ, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку є платником податку на додану вартість.

Умови обовязкової реєстрації платником податку на додану вартість визначені у статті 181 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з пунктом 10 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за податковими зобовязаннями з податку на додану вартість, що виникли: з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2013 і включно ставка податку становить 20 відсотків.

Отже обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість у особи виникає коли загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень без урахування податку.

Судом встановлено, що позивач у період перевірки був зареєстрованим як суб'єкт підприємницької діяльності та перебував на загальній системі оподаткування.

З дослідженої судом декларації про майновий стан та доходи позивача за 2011 рік судом встановлено, що сума одержаного позивачем доходу за період з 12.05.2011 по 31.12.2011 становить 305143,74 грн., що відповідає показнику, відображеному в Акті перевірки як загальна сума виручки за обумовлений період.

Позивачем під час розгляду справи документально підтверджених доказів відсутності перевищення граничного розміру 300000,00 грн. у період з травня по грудень 2011 року суду не надано.

У зв'язку з здійсненням позивачем операцій з постачання товарів/послуг у 2011 році, обсяг яких перевищив 300000,00 грн., ФОП ОСОБА_1 зобовязаний був не пізніше 10.01.2012 зареєструватися платником податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином у випадку, коли платник податку обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг якого за останні 12 місяців перевищив 300000 грн., не подав до контролюючого органу заяву, то обов'язок нарахування та сплати податкових зобов'язань з ПДВ у такого платника виникає з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви, тобто з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 300 тис. гривень.

Беручи до уваги факт не реєстрації позивачем платником ПДВ до 10.01.2012, суд дійшов висновку, що починаючи з 11.01.2012 позивач в силу закону набув статусу платника ПДВ та, відповідно, зобов'язаний нараховувати та сплачувати ПДВ за операціями з продажу товарів та послуг. Так, перевіркою встановлено, що за період з січня 2012 року по грудень 2012 року обсяг операцій з постачання товарів та послуг ФОП ОСОБА_1, що підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 20%, склав 23019,00 грн.

За викладених обставин суд вважає, що податковим органом правомірно було визначено позивачу грошове зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 4604,00 грн., тому податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2013 є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач належних і достатніх доказів, які б спростували висновки перевірки та доводи відповідача, не надав

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, у звязку з чим відмовляє позивачу у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Доказів понесення вказаних витрат відповідачем матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі та підписано 02.08.2016