Справа № 802/879/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 липня 2016 р. Справа № 802/879/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

про: визнання бездіяльності неправомірною

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності щодо контролю за виконанням виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області №1-10 від 20.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Богунського району м. Житомир знаходиться виконавчий лист №1-10 від 20.01.2010 року, виданий Апеляційним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди. Разом із тим, даний виконавчий лист належним чином відділом не виконується, у зв'язку із чим він та його представник неодноразово зверталась із заявами та запитами до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, як до вищестоящого органу державної виконавчої служби, який зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за роботою органів ДВС у області, однак такі звернення не дали жодного результату, хоча протиправність бездіяльності Богунського відділу ДВС м. Житомир щодо виконання згаданого виконавчого листа визнана судовим рішенням.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача, яка полягає у не вжитті заходів щодо контролю за здійсненням державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області №1-10 від 20.01.2010 року, протиправною, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак свою позицію з приводу заявлених вимог виклав у письмових запереченнях від 07.07.2016 року та додаткових письмових поясненнях від 18.07.2016 року, у яких просив відмовити у задоволенні даного адміністративного позову. Крім того висловив прохання розглядати справу без участі представника управління ДВС.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що на виконання вироку, яким визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді позбавлення волі та стягнуто на користь ОСОБА_1 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди, Апеляційним судом Вінницької області було видано виконавчий лист №1-10 від 20.01.2010 року.

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області.

В подальшому ОСОБА_3 було переведено для відбування покарання до Вінницької УВП № 1, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Островського, 1, у зв'язку з чим державним виконавцем ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист направлено за належністю за місцем відбування покарання боржником, а саме до Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ.

Разом із тим, в зв'язку із переведенням боржника - ОСОБА_3 для подальшого відбування міри покарання до Житомирської УВП № 8, державним виконавцем Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист направлено на виконання до Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ.

Встановлено, що 14.03.2011 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 28224664) з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 68 Закону України " Про виконавче провадження" 16.08.2011 року державним виконавцем винесено постанову щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено для подальшого виконання за місцем відбування ним покарання, а саме в бухгалтерію Житомирської установи відбування покарань №8.

Вважаючи, що виконання виконавчого листа № 1-10 здійснюється відділом ДВС неналежним чином, оскільки за весь період його виконання кошти з боржника практично не стягувались, позивач та його представник - адвокат ОСОБА_2 неодноразово звертались як до Богунського відділу ДВС м. Житомир так і до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявами та адвокатськими запитами, однак такі звернення не дали жодного позитивного результату.

Наведене спонукало позивача оскаржити в судовому порядку бездіяльність Богунського відділу ДВС м. Житомир.

Так, встановлено, що 01.04.2016 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду (справа №802/160/16-а), яка набрала законної сили, було визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Богунського району м. Житомир щодо виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Таким чином неналежне виконання відділом ДВС вищезазначеного виконавчого листа та не вжиття відповідачем заходів спрямованих на здійснення контролю за ходом виконавчого провадження зумовило наступне звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в ч. 1 ст. 83 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби (далі - Управління) (ч. 6 ст. 83 Закону № 606-XIV).

В даному випадку, контроль за здійсненням виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, віднесено до повноважень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Відповідно до п. 3 Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 20.04.2016 № 1183/5) (далі - Положення), основними завданнями Управління є: реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); підготовка пропозицій щодо формування та реалізації державної політики у сфері виконання рішень; організація, контроль та здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом.

Згідно із частинами 1, 4, 9 пункту 4 Положення, Управління відповідно до покладених на нього завдань, організовує, контролює здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та відділом державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі; здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; розглядає звернення громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із виконанням рішень, аналізує стан цієї роботи, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.

З метою організації своєї діяльності Управління здійснює контроль та координує діяльність Відділу (відповідного відділу примусового виконання рішень та відділу державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції) (ч. 2 п. 5 Положення).

Аналогічні повноваження управління ДВС головних територіальних управлінь юстиції були передбачені і у попередньому Положенні про управління державної виконавчої служби головних управлінь юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 10.04.2012 № 549/5.

Із аналізу вищезазначених правових приписів слідує, що на відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області покладено обов'язок здійснювати контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями в межах відповідних виконавчих проваджень, та контролювати діяльність відділів ДВС, яким в даному випадку є Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомир.

Разом із тим представник відповідача заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив, що в даному випадку державний виконавець Богунського відділу ДВС мав право лише звернути стягнення на доходи боржника за місцем його перебування, а не вчиняти дії щодо розшуку майна, яке, можливо знаходиться на території іншої області, так як ця функція покладена на ВДВС Козятинського МРУЮ Вінницької області, яким така перевірка була здійсненна, але належного боржникові майна не виявлено. Також вказує на те, що жодної скарги в порядку ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" з оскарженням дій державного виконавця до начальника Богунського відділу ДВС, а в подальшому - скарги на постанову цього начальника на адресу управління не надходило, а тому й передбачені ст. 86 цього Закону підстави для проведення перевірки законності виконавчого провадження були відсутні. Крім того повідомив, що у 2015 - 2016 роках було проведено перевірки Богунського відділу ДВС під час яких вивчались матеріали виконавчих проваджень різних категорій справ за вибірковим принципом.

Надаючи оцінку даним твердженням представника відповідача суд зазначає наступне.

Як уже було встановлено судом вище, 14.03.2011 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 28224664) з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року та постановою від 16.08.2011 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника. Дану постанову було направлено для подальшого виконання в бухгалтерію Житомирської установи відбування покарань №8.

Докази вчинення державним виконавцем будь-яких ефективних дій чи прийняття рішень, з моменту надіслання даної постанови до Житомирської УВП №8, спрямованих на реальне виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року матеріали справи не містять, та даний факт перед цим уже був визнаний судовим рішенням від 01.04.2016 року.

Також встановлено, що з метою отримання інформації стосовно виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року позивач на протязі декількох останніх років систематично звертався до відповідача із письмовими зверненнями.

Так, листом від 15.03.2013 року ОСОБА_1 була надана відповідь на його звернення, у якій відповідач повідомив про те, що у зв'язку з відбування боржником покарання у Житомирській УВП № 8, державним виконавцем 17.09.2011 року, відповідно до вимог ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", було винесено відповідну постанову щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено для подальшого виконання за місцем відбування боржником покарання, а саме в бухгалтерію Житомирської УВП № 8. Також зазначив, що згідно отриманої інформації 12.03.2013 року з Житомирської УВП № 8, по даному виконавчому листу відрахування не проводяться у зв'язку з тим, що боржник не працює та заробітну плату не отримує.

Враховуючи відсутність надходження протягом року інформації про вчинення виконавчою службою будь яких дій, позивач у 2014 році знову звернувся до відповідача із заявою, за результатами розгляду якої отримав відповідь від 24.01.2014 року №51/33/2.1-37, у якій останній зазначив аналогічні обставини виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, що й у листі від 15.03.2013 року, лише додатково вказав, що згідно з повідомленням Житомирської УВП № 8 станом на 20.01.2014 року утримань із ОСОБА_3 не проводилось, у зв'язку з малим розміром заробітної плати та першочерговими утриманнями пов'язаними з утриманням засудженого в місцях позбавлення волі.

Подібні звернення як до Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області так і до Богунського відділу ДВС з боку позивача мали місце і надалі в 2014, 2015 роках.

В подальшому, в січні 2016 року представник позивача - адвокат ОСОБА_2 двічі зверталась до начальника управління ДВС ГУ юстиції у Вінницькій області із адвокатськими запитами (15.01.2016 року та 26.01.2016року), у яких просила надати інформацію щодо стану виконання судового рішення про стягнення з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року Апеляційного суду Вінницької області.

За результатами розгляду цих запитів відповідачем листами від 22.01.2016 року та 01.02.2016 року були наданні повідомлення із формальним викладом обставин виконання даного виконавчого листа, однак за своїм змістом вказані листи не містили жодної відповіді по суті поставлених у адвокатських запитах питань чи посилань на умови здійснення належної перевірки виконавчого провадження.

Разом із тим встановлено, що у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Богунського району м. Житомир. За наслідками розгляду цієї справи постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року (справа №802/160/16-а), яка набрала законної сили згідно ст. 254 КАС України на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 року про повернення апеляційної скарги, визнано неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Богунського району м. Житомир щодо виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Зокрема, в даному рішенні встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Богунського району м. Житомир за весь період здійснення виконавчого провадження фактично не вчинялось жодної процесуальної дії щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, обставини щодо бездіяльності Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир щодо виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року, не потребують додаткового встановлення в даній справі.

Таким чином, після встановлення судовим рішенням факту бездіяльності Богунського відділу ДВС м. Житомир щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, відповідальність за обставини, які зумовили допущення відділом державної виконавчої служби та його посадовими особами даного порушення по відношенню до позивача, має також покладатися і на управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, як вищестоящий орган державної виконавчої служби, до повноважень якого відноситься контроль за повнотою виконання судових рішень державними виконавцями.

При цьому сам факт наявності неодноразових звернень позивача та його представника, спрямованих на отримання інформації щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, в сукупності із встановленим судовим рішенням фактом бездіяльності відділу ДВС із виконання цього ж виконавчого документу, на переконання суду, уже створювали достатні підстави для належного реагування відповідачем на можливі порушення у спосіб здійснення контролю за здійсненням державним виконавцем виконавчого провадження.

Положеннями ч. 2 ст. 30 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Тобто із зазначеного слідує, що законодавцем чітко встановлений шестимісячний термін, з моменту відкриття виконавчого провадження, протягом якого державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення.

В даному ж випадку, виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, відкрите Богунським відділом ДВС м. Житомир 14.03.2011 року, і триває уже понад 5 років, однак доказів вжиття достатніх та усіх можливих заходів, спрямованих на забезпечення дотримання розумних строків виконання судового рішення матеріали справи не містять. Дійсно, можна погодитись із тим, що повне виконання судового рішення про стягнення із засудженого, який відбуває покарання, грошових коштів та шкоди завданої злочином, у межах встановленого законом шестимісячного строку є досить проблемним у звязку з різними обєктивними чинниками. Однак це не є обставиною, яка дозволяє державному виконавцю ігнорувати дотримання вказаного строку чи не вчиняти заходів, спрямованих на забезпечення виконання судового рішення. Тобто, принаймні один раз в межах шестимісячного терміну державний виконавець мав би перевіряти майновий стан боржника, який постійно може змінюватися, наявність чи відсутність у нього майна, грошових коштів, їх набуття за відповідний період часу тощо, а не обмежуватися лише тим, що має місце звернення стягнення на заробітну плату засудженого ОСОБА_3, яку останній не отримує, оскільки не працює, або її розмір настільки мізерний, що не дає можливості здійснювати із неї відповідні відрахування.

Відтак наявність таких обставини, як тривале виконання даного виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, яке не призвело до будь-якого результату, встановлена судовим рішенням неправомірна бездіяльність Богунського відділу ДВС м. Житомир з виконання зазначеного виконавчого листа та неодноразові звернення позивача та його представника із заявами та адвокатськими запитами, на переконання суду, в своїй сукупності давали достатні підстави для здійснення відповідачем перевірки законності цього виконавчого провадження, як вищестоящим органом ДВС навіть за відсутності звернень позивача із назвою "скарги", на обов'язкову наявність яких відповідач посилається як на підставу для здійснення перевірки законності виконавчого провадження.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що згідно положень статті 86 Закону України "Про виконавче провадження", на які посилається відповідач, наявність скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби, не є виключною підставою для здійснення перевірки законності виконавчого провадження, позаяк цією статтею передбачена можливість її здійснення з власної ініціативи.

Поряд із цим, суд вважає не обґрунтованими посилання відповідача на ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", положення якої, на його думку, свідчать про неможливість проведення державним виконавцем Богунського відділу ДВС виконавчих дій на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, що унеможливлює повну перевірку майнового стану боржника, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Водночас положенням ч. 4 цієї статті передбачено, що у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби.

Тобто, в даному випадку державний виконавець Богунського відділу ДВС дійсно не міг здійснювати виконавчі дії на території, на яку не поширюється його компетенція, однак останній не був обмежений у тому, щоб доручити проведення перевірки майнового стану боржника відповідному відділу державної виконавчої служби.

Відтак посилання на вказані обставини, на переконання суду, є безпідставними.

Суд також критично оцінює посилання представника відповідача на те, що у 2015 - 2016 роках ним було проведено перевірки Богунського відділу ДВС, оскільки такі перевірки були спрямовані на перевірку роботи цього відділу в цілому згідно затверджених планів, а не щодо виконання виконавчого листа № 1-10 від 20.01.2010 року, що є предметом даного судового розгляду

Таким чином враховуючи усі вищенаведені обставини слід вкотре наголосити, що в розрізі встановленого згідно судового рішення факту неправомірної бездіяльності Богунського відділу ДВС м. Житомир щодо виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області № 1-10 від 20.01.2010 року та відсутності в матеріалах справи належних доказів, які б підтверджували вжиття відповідачем, як вищестоящим органом, достатніх заходів спрямованих на здійснення контролю за виконанням Богунським відділом ДВС м. Житомир даного виконавчого листа та недопущення виникнення протиправної бездіяльності з боку останнього, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо контролю за здійсненням державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2010 року № 1-10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович