Справа № 809/4190/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Київ К/800/11599/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Головчук С.В., Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року

у справі № 809/4190/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

про визнання наказів неправомірними, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області, в якому просив:

- визнати неправомірними накази відповідача від 15 вересня 2015 року №1222 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УМВС України в Івано-Франківській області» та від 16 вересня 2015 року №494 о/с «По особовому складу» про його звільнення з органів внутрішніх справ згідно підпунктом «є» пункту 64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»;

- зобов'язати начальника УМВС поновити позивача на службу в ОВС, на посаді - капітана міліції - командира роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ»;

- зобов'язати УМВС виплатити позивачу грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу з 16 вересня 2015 року по день прийняття рішення судом.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано неправомірними наказ №494 о/с та пункт 2 наказу №1222. Зобов'язано начальника УМВС поновити позивача на службу в ОВС на посаді; стягнуто з відповідача на користь позивача 7408,53 грн заробітної плати в тому числі в натуральній формі за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 07 травня 2014 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у званні капітана міліції на посаді командира роти № 2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Івано-Франківськ» УМВС України в Івано-Франківській області.

Наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 15 вересня 2015 року №1222 позивача притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за статтею 64 пункт «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Зазначений наказ реалізовано наказом УМВС України в Івано-Франківській області від 16 вересня 2015 року №494 о/с «По особовому складу».

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок службового розслідування, в якому зафіксовано безвідповідальне ставлення позивача до виконання посадових інструкцій, що призвело до порушення вимог наказу МВС від 16 березня 2007 року №81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, пов'язаних із загибеллю й травмуванням особового складу», статті 8 Дисциплінарного статуту, що виразилося у порушенні службової дисципліни, допущенні та сприянні нестатутним відносинам між підлеглими, внаслідок чого працівниками БПСМОП були нанесені тілесні ушкодження молодшому лейтенанту міліції ОСОБА_2 у вигляді - закрита травма черевної порожнини, розрив селезінки, внутрішньочеревинна кровотеча, ЗТГК, перелом Х ребра зліва.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Обов'язки начальника визначені статтею 8 Дисциплінарного статуту, згідно якої начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника ОВС України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 зазначеного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 серпня 2015 року близько о 09.00 год. в м. Маріуполь, Приморський Бульвар, 21 у розташуванні зведеного загону УМВС між працівниками БПСМОП та інспектором дозвільної системи Тлумацького районного відділу УМВС молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 виник конфлікт, під час якого останньому були нанесені тілесні ушкодження - закрита травма черевної порожнини, розрив селезінки, внутрішньочеревинна кровотеча, ЗТГК, перелом Х ребра зліва.

ОСОБА_1 будучи заступником командира зведеного загону, допустив та сприяв зазначеним нестатутним відносинам.

Докази на спростування факту допущення позивачем дисциплінарного проступку, відсутні.

Також, судом апеляційної інстанції досліджено, що грубе порушення з боку позивача дисципліни мало місце, а обставини дисциплінарного проступку встановлені службовим розслідуванням були підтверджені в суді апеляційної інстанції та не спростовані позивачем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність дій УМВС України в Івано-Франківській області щодо прийняття оспорюваних наказів від 15 вересня 2015 року №1222 та від 16 вересня 2015 року №494 о/с, оскільки службове розслідування та накладення дисциплінарного стягнення були проведені за фактом вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а застосоване дисциплінарне стягнення відповідає характеру та тяжкості вчиненого позивачем порушення та є несумісними з подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді С.В. Головчук

В.М. Кочан