Справа № 804/7900/15
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 р. Справа № 804/7900/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібро Тек» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.ДніпропетровськаГоловного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними висновків викладених в акті перевірки, -
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та просив позовні вимоги задовольнити з викладених у ньому підстав в порядку письмового провадження.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що акт, сам по собі не є рішення субєкта владних повноважень в розумінні ст.2 та с.17 КАСУ, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для субєкта господарювання. ОСОБА_1, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки (звірки), може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта. А отже звернення позивача з вказаними вимогами є безпідставним.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, частина 6 статті 128 КАС України, надає суду можливості проводити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Порушення, виявлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті №1226/04-66-15-22/30745038 від 29.04.2014 року, а саме:
-не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання:
ТОВ «Інтро Груп» - ТОВ «Лібро Тек» - ТОВ «Салтівський Мясокомбінат»,ТОВ «Бердянські Ковбаси».
-встановлена відсутність обєктів оподаткування податком на додану вартість при придбанні ті продажу товарів (послуг), які підлягають під визначення статей 22, 185, 187, 198 Податкового кодексу України.
-встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків по ланцюгу постачання: ТОВ «Інтро Груп» - ТОВ «Лібро Тек» - ТОВ «Салтівський Мясокомбінат»,ТОВ «Бердянські Ковбаси».
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
У відповідності до п.п.16.1.5. п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України передбачено обовязок платників податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, повязаних із визначенням обєктів оподаткування (податкових зобовязань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, повязані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Відповідно до пп.20.1.4. п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.
Для здійснення своїх функцій, визначених податковим законодавством, органи державної податкової служби мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, повязану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом (пп.20.1.6. п.20.1. ст.20 ПК України).
В силу ст.72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, зокрема, що надійшла від платників податків, в тому числі і та інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах, а також інформація від підрозділів податкової служби та митних органів за результатами податкового контролю.
Згідно зі статтею 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.
У відповідності до п.п.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючіоргани, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження, обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Так, судом встановлено, що на адресу ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська надійшов акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 03.04.2014 року №1018/26-55-22-07/38488873 «Про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ «Інтро Груп», за результатами якого не встановлено реального здійснення господарських операцій зазначеним підприємством.
Посадовими особами ДПІ у Красногвардійському районі було сформовано та направлено позивачу запит 20,03.2014 року №4626/10/04-66-15-01-20 про надання документів на підтвердження господарської діяльності із ТОВ «Інтро Груп».
Позивачем було надано виписку банку за січень, картку рахунку за січень по контрагентам, договір поставки, накладні, податкові накладні, акти виконаних послуг з перевезення товару автомобільним транспортом, товаротранспортні накладні.
Таким чином, оскільки позивачем не було надано пояснення на вказаний запит, ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, у відповідності до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України набула права на проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Згідно ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок оформлюються у формі акту або довідки. Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства врегульований відвідним Порядком, розробленим відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про державну податкову службу України», затвердженим Наказом ДНА України від 22.12.10 №984. Відповідно до п.6.1 Порядку опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів зазначається у висновку акту перевірки.
Так, справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки у розумінні статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законом України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обовязковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обовязковість його приписів для відповідного субєкта, дотримання якої забезпечується правовими механізмами.
З наведених процесуальних норм права та положень ч.2 ст.11 КАС України вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень та визначає зміст позовних вимог. Проте, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин.
Отже, за своїм правовим значенням висновки акту про проведення документальної позапланової перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень, яке в силу п.1 ч.2 ст.17 КАС України, може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки, акт є службовим документом та сама по собі не створює для платника податків будь-яких правових наслідків.
Оскарження ж дій щодо формування висновків акту та його складання є нічим іншим як оскарженням висновків такого акту, та не є дією, з якою закон повязує настання правових наслідків, якщо такі наслідки не настали. В даному випадку, така дія як складання акту перевірки та включення до неї певних висновків відповідає загальним повноваженням податкового органу. Сам по собі даний факт не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків для позивача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. В той же час, вчинені податковим органом дії щодо викладення у актах перевірок відповідних висновків не породжують для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обовязки, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.
За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог із викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібро Тек» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 16.06.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3