Справа № 804/16118/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: Базюкевича Є.В.,
представника відповідача: Чохелі Т.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АЛЬЯНС»
до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, зазначалося, що позивач сплатив авансовий внесок з податку на прибуток за лютий 2013 року своєчасно та у строк, встановлений п.2 підрозділу 4 Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: з терміном сплати такого внеску протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, тобто до 20.03.2013 року, що в свою чергу виключає нарахування відповідачем грошових зобов'язань за штрафними (фінансовими) санкціями з податку на прибуток через начебто здійснення несвоєчасної сплати такого авансового внеску. Крім того, відповідно до платіжного доручення від 19.02.2013 року №3254 позивач ще 19.02.2013р. був сплачений авансовий внесок з податку на прибуток підприємств за лютий 2013 року у сумі 6500,00грн., тобто навіть з переплатою на 16,00грн., оскільки авансовий внесок складав 6468,00грн. При цьому, при здійсненні означеного платежу позивачем було зазначено чинний код бюджетної класифікації та зараховано суму на бюджетний рахунок, який обліковувався за відповідачем, тобто аналогічно що і авансовий внесок з податку на прибуток підприємств за січень 2013 року. Натомість, податковий орган, вказуючи на граничний термін сплати цього авансового внеску до 20.02.2013р., зазначив в акті камеральної перевірки неіснуючі дату сплати та номер платіжного доручення: №369 від 28.02.2013 на суму 6468,00грн. Твердження відповідача у відповіді на заперечення позивача на акт камеральної перевірки про сплату позивачем коштів за іншим кодом - 11020300 - не відповідає дійсності та спростовується відповідним платіжним дорученням, доданим до заперечення на акт перевірки. Так само суперечить реальному змісту документів твердження податкового органу про наявність заяви платника про перекид коштів на інший код бюджетної класифікації, що свідчить про неуважність службовців податкової інспекції при складанні відповіді на заперечення платника на акт перевірки. Лист позивача на адресу відповідача про перекид сплачених коштів на інший бюджетний рахунок без зміни коду бюджетної класифікації не впливає на строк сплати податкового зобов'язання і не тягне за собою виникнення податкового боргу, тим більше, що інформація про помилковість рахунку і необхідність перекиду коштів була повідомлена інспектором усно під час телефонного дзвінка платнику; новий рахунок був вписаний представником платника в текст листа вручну під час візиту до інспектора. Водночас, інформація про новий рахунок належним чином не була оприлюднена, що і призвело до зазначення попереднього рахунку в платіжному дорученні. Важливо, що «старий» рахунок при цьому закритий не був, перераховані на нього кошти платнику не повернулись.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до акта камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток позивача встановлено несвоєчасну сплату останнім узгодженої суми авансових внесків з податку на прибуток за лютий 2013 року в сумі 6484,00грн. з граничним терміном сплати - 20.02.2013р. за кодом бюджетної класифікації 11023300 (авансові внески з податку па прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) з затримкою сплати па 8 днів. Так, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АЛЬЯНС» сплачено 19.02.2013р. узгоджену суму авансових внесків з податку па прибуток за лютий 2013 року, за кодом бюджетної класифікації 11020300 (податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) платіжне доручення №3254 на суму 6500,00грн., в той час, як позивач мав сплатити авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів за кодом бюджетної класифікації 11023300. При цьому платіжне доручення №3254 від 19.02.2013р. складено та підписано самостійно посадовими особами позивача. Крім того, підприємством самостійно подано заяву від 22.02.2013р. №ЗР/ип (вх. №6093/10 від 03.09.2015р.) на перекид грошових коштів з бюджетного рахунку податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код бюджетної класифікації 11020300), на авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код бюджетної класифікації 11023300). Відповідно до п.43.5 ст.43 Податкового Кодексу України, протягом двадцяти робочих днів з дня подачі заяви підприємства відповідач та УДКСУ у Бабушкінському районі повинні здійснювати перекид грошових коштів. Так, 28.02.2013р. здійснено перерахування коштів позивача (протягом 6 календарних днів) з одного бюджетного рахунку податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код бюджетної класифікації 11020300) на авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код бюджетної класифікації 11023300), згідно платіжного доручення №369 у сумі 6500,00грн. Таким чином, відповідач та УДКСУ у Бабушкінському районі строки здійснення перекиду не порушили. Оскільки за результатами камеральної перевірки податкової звітності позивача з податку на прибуток було встановлено, що останній сплатив авансовий внесок за лютий 2013 року лише 28.02.2013р., відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем строків сплати цього авансового внеску та застосовано до нього штрафні санкції згідно ст.126 Податкового кодексу України, визначені згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення пред'явленого позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього, та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
19 серпня 2015 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ з ІІ «АЛЬЯНС» за лютий 2013 року, за результатами якої складено акт №945/153/31951198 від 19.08.2015р., яким зафіксовано порушення позивачем вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, у зв'язку із порушенням терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств за лютий 2013 року, а саме позивач із затримкою у вісім днів здійснив перерахування авансового внеску з податку на прибуток підприємства за лютий 2013 року у сумі 6484,00грн. з граничним терміном сплати - 20.02.2013р., фактична дата сплати - 28.02.2013р. за платіжним дорученням №369 (а.с.10-11).
Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищеозначеного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Судом оглянуто у судовому засіданні оригінал цього платіжного доручення, з якого встановлено, що здійснена з нього копія, яка міститься в матеріалах справи, відповідає цьому оригіналу.
Таким чином, твердження відповідача про сплату позивачем авансового внеску з податку на прибуток за лютий 2013 року за іншим кодом бюджетної класифікації - 11020300 - не відповідає дійсності та спростовується відповідним платіжним дорученням, копія якого надавалася позивачем як до заперечень на акт перевірки, так і до суду, тому числі в оригіналі до огляду у судовому засіданні.
Позивачем додатково надано суду копію платіжного доручення від 17.01.2013р. №3210, відповідно до якого ТОВ з ІІ «АЛЬЯНС» здійснювало сплату авансового внеску з податку на прибуток за січень 2013 року на той же самий рахунок, що і сплату цього авансового внеску за лютий 2013 року, проте, на інший код бюджетної класифікації, у зв'язку із чим 24.01.2013р. ТОВ з ІІ «АЛЬЯНС» звернулося до ДПІ у Бабушкінському районі міста Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з заявою від 23.01.2014р №АВ/пп., в якій просило з основного коду 11020300 податку на прибуток здійснити перекид грошових коштів у сумі 6500,00грн. (платіжне доручення №3210 від 17.01.2013р.) на код 11023300 - авансові внески з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, за яким здійснюється облік нарахувань авансових внесків цього податку.
Отже, перекид коштів на інший код бюджетної класифікації відбувся за іншим платежем позивача в січні 2013 року, а в лютому 2013 року мав місце перекид на інший рахунок, що спростовує позицію податкового органу.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 22.01.2013 року №14 «Про затвердження змін до Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету» було затверджено нові рахунки для зарахування надходжень до державного та місцевих бюджетів.
Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, інформація про помилковість зазначеного ним в платіжному дорученні №3254 від 18.02.2013р. рахунку і необхідність перекиду коштів була повідомлена інспектором усно під час телефонного дзвінка платнику, а новий рахунок був вписаний представником платника в текст листа вручну під час візиту до інспектора, при цьому інформація про новий рахунок належним чином не була оприлюднена, що і призвело до зазначення попереднього рахунку в платіжному дорученні; водночас, «старий» рахунок закритий не був, перераховані на нього кошти платнику не повернулись.
Як вбачається з заперечень контролюючого органу, таке перерахування коштів з одного рахунку на інший було здійснено 28.02.2013р. згідно з платіжним дорученням №369.
Відповідно до ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 ст.38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.
Приписами ч.5 ст.45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
У відповідності до пунктів 3 та 4 розділу 2 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, який затверджено наказом Державної казначейства України від 19.12.2000 року №131, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 24.01.2001 року № 67/5258 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) рахунки для зарахування платежів до державного бюджету відкриваються на балансі головних управлінь Державного казначейства України та Державного казначейства України (центральний апарат). Зазначені рахунки відкриваються відповідно до Плану рахунків та Інструкції про відкриття аналітичних рахунків для обліку операцій по виконанню бюджетів у системі Державного казначейства України затверджених наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 N 119, у розрізі кодів бюджетної класифікації та територій. Платники перераховують платежі до державного бюджету на бюджетні рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України, за місцезнаходженням (місцем проживання) платника. Платежі здійснюються платниками у безготівковій або готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку. Розрахункові документи про сплату платежів до державного бюджету мають бути оформлені платниками згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.
Згідно п.2.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 року № 276 інформацію про реквізити відкритих рахунків для зарахування платежів до бюджетів органи державної податкової служби одержують від органів Державного казначейства України відповідно до Порядку взаємодії між органами Державного казначейства України та органами державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами, затвердженого наказом Державного казначейства України, Державної податкової адміністрації України від 25.04.2002 N 74/194, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2002 за N 436/6724 (із змінами).
Інформацію про реквізити зазначених рахунків органи державної податкової служби доводять до платників податків шляхом їх розміщення на дошці податкових оголошень, установленій на доступному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу.
Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. №2346-Ш передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Ініціювання позивачем сплати необхідної суми податку грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств до Державного бюджету було здійснено 19.02.2013р. Тобто, саме з цієї дати відбулось вилучення частини майна позивача (коштів), призначеної для сплати до бюджету в якості податку, у зв'язку з чим конституційний обов'язок позивача виконаний.
Відкриття іншого рахунку для зарахування податку за тим же кодом бюджетної класифікації без закриття попереднього не є виправданою та правомірною дією державних органів. Тому зазначення у платіжному дорученні бюджетного рахунку, на який здійснювались платежі до бюджету за попередні періоди, і який на момент сплати існував і не був закритий, не є правовою підставою для висновку про несплату позивачем необхідної суми податку у визначений строк (заниження податку) та, як наслідок, для застосування штрафних (фінансових) санкцій.
Крім того, Верховний Суд України при вирішенні на користь платника податку аналогічного спору постановою від 16 червня 2015 року у справі №21-377а15 підтвердив вищезазначені висновки і також зазначив наступне.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.
Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій.
При цьому відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Наведена норма також кореспондується з приписами ч.2 ст.161 КАС України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.
З огляду на наведене, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені ст.126 Податкового кодексу України.
Щодо строків сплати авансових внесків згідно п. 2 Підрозділу 4 Перехідних положень Податкового кодексу України, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.
Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році без подання податкової декларації за звітні (податкові) періоди (календарний квартал, півріччя та дев'ять місяців) та не сплачують авансового внеску.
Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 10 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до органів державної податкової служби за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.
У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до органу державної податкової служби в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.
У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.
При цьому, дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому визначено граничний строк подачі річної податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік, до місяця подання податкової декларації за поточний звітний (податковий) рік.
У відповідності до п.2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» «Особливості справляння податку на прибуток підприємств» Податкового кодексу України встановлено, що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Таким чином, з 01.01.2013 року платники податку на прибуток підприємства щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток підприємства у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. У січні - лютому 2013 року платники податку на прибуток сплачують авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року.
При цьому, у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.
З системного аналізу приписів п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України та п.2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» «Особливості справляння податку на прибуток підприємств» цього Кодексу вбачається, що авансовий внесок з податку на прибуток сплачується щомісяця в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, а у 2013 році, який також складається із звітних періодів - місяців сплата авансового внеску з податку на прибуток повинна здійснюватись протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця 2013 року, тобто за січень 2013 авансові внески повинні бути сплачені не пізніше 20 лютого 2013 року, за лютий 2013 - не пізніше 20 березня 2013 року.
Крім того, відповідно до п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Тому, враховуючи наявне у цьому випадку неоднозначне (множинне) трактування обов'язків платників податків щодо термінів сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств у січні-лютому 2013 року, рішення у відповідності до п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України має бути прийняте на користь платника податків.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1218,00грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи (а.с.2), які у зв'язку із задоволенням адміністративного позову підлягають відшкодуванню на користь ТОВ з ІІ «АЛЬЯНС».
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АЛЬЯНС» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова