Справа № 742/2132/16-а
Суддя: Бездідько В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/134/16
Єдиний унікальний № 742/2132/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Бездідько В.М., при секретарі Карпенко В.О., розглянувши в судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивує тим, що 15 червня 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про роз»яснення причин невиплати пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок інвалідності з дитинства, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з листопада по червень 2016 року. Листом від 22 червня 2016 року №104/10/В-3 відповідач роз»яснив їй, що тимчасово в період з 11 листопада 2015 року посадовим особам органів місцевого самоврядування на період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Оскільки, вказану відмову позивачка вважає протиправною, та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, вона і звернулася з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачці в задоволенні позову повністю, посилаючись на обставини викладені в письмовому запереченні.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши обставини справи, суд вважає їх достатніми для задоволення позовних вимог, з наступних підстав:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок інвалідності з дитинства, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується довідкою МСЕК від 30.05.2014 року, пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.36).

Згідно рішення Лісовосорочинської сільської ради Прилуцького району від 11 листопада 2015 року, позивачка обрана секретарем Лісовосорочинської сільської ради та є посадовою особою місцевого самоврядування (а.с.35).

З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про роз»яснення причин не виплати їй пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок інвалідності з дитинства відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з 11 листопада 2015 року по червень 2016 року.

Листом Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України від 22 червня 2016 року №104/10/В-3 позивачці було роз»яснено, що тимчасово в період з 01 квітня 2015 року посадовим особам органів місцевого самоврядування на період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Оскільки позивачка з 11.11.2015 року являється посадовою особою місцевого самоврядування, пенсія з цього часу їй не виплачується.

Суд погоджується з доводами позивачки про те, що вказане рішення не ґрунтується на положеннях закону, з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213-VIII), п.9 розділу І якого внесені зміни до ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911 -VIII, дію частини сьомої статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» продовжено з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 року.

При цьому, у відповідності до п.5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України","Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Проте, у вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, строк щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, станом на 11 листопада 2015 року посада, на якій працює позивачка, дійсно, передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв»язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачці було припинено.

Разом з тим п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України №213- VIII від 02 березня 2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України… «Про службу в органах місцевого самоврядування»…

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з настанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інших спеціальних законів.

Оскільки, у зазначений у п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України №213- VIII від 02 березня 2015 року, строк, тобто до 01 червня 2015 року, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом посадовим особам не призначаються, тому позивачка, яка є посадовою особою органу місцевого самоврядування, перестала бути особою, яка має право, а призначення пенсії, у порядку передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестала бути особою, передбаченою у ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», яка й була підставою для зупинення виплати пенсії з 11 листопада 2015 року.

Тобто з 11 листопада 2015 року посада, на якій працює позивачка, вже не дає їй право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тому позивачка з 11 листопада 2015 року перестала бути особою, якій у відповідності до ст.21 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 01 квітня 2015 року було призупинено виплату пенсії, тому і відпали підстави для застосування даної норми закону, і відповідно пенсія позивачці з дати призначення її на посаду в органи місцевого самоврядування повинна бути поновлена до виплати, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Посилання ж відповідача на ст.47 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру" та "Про судоустрій та статус суддів".

У відповідності до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст.5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що дійсно відповідач неправомірно допускає бездіяльність, яка полягає в тому, що не поновив позивачці виплату пенсії як інваліду 3 групи внаслідок інвалідності з дитинства, оскільки вона вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Тому виходячи з вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі на користь позивача 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 6, 8, 9, 17-18, 69, 94, 104-106, 158-163, 183-2, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 по інвалідності 3 групи внаслідок інвалідності з дитинства, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 листопада 2015 року.

Зобов'язати Прилуцьке об»єднане управління Пенсійного фонду України поновити виплату пенсії ОСОБА_1 по інвалідності 3 групи внаслідок інвалідності з дитинства, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 листопада 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою під час розгляду справи у суді в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя В.М.Бездідько