Справа № 810/1638/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Київ №810/1638/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

Суть спору: ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київської області (далі - відповідач), в якому просить скасувати рішення Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київської області про застосування фінансових санкцій від 02.03.2016р. № /10-04-22-10/НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Київської області від 29.01.2016 № 52 проведено фактичну перевірку. Проте, в додатку, який додається до наказу, не вірно зазначена адреса об'єкта перевірки, а отже відсутній об'єкт, що перевірявся. Тому позивач вважає, що посадовими особами було проведено незаконну перевірку, порушено процедуру здійснення фактичних перевірок, що є підставою для скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 02.03.2016 № /10-04-22-10/НОМЕР_1.

Відповідач проти позову заперечує, свою незгоду з позовними вимогами аргументує тим, що невірне зазначення адреси об'єкта перевірки в наказі про проведення фактичної перевірки не є підставою для скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

В ході судового розгляду було допитано у якості свідків головних державних ревізорів-інспекторів ГУ ДФС у Київської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які проводили перевірку ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4, у присутності якої проводилась перевірка та яка представилась продавцем позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 05.07.2016 представник позивача подав суду клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, з огляду на що, керуючись ч.4 ст. 122 КАС України, та приймаючи до уваги віднесення даного клопотання представником відповідача на розсуд суду суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та свідків, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця 18.11.2009, що підтверджується свідоцтвом по державну реєстрацію, виданим виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ГУ ДФС у Київської області від 29.01.2016 № 52 «Про проведення фактичних перевірок» ревізорами ГУ ДФС у Київської області 12.02.2016 проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт фактичної перевірки №0280/1000/22/НОМЕР_1 від 15.02.2016 (далі - акт перевірки) (а.с. 38).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №637 від 15.12.2004 (зі змінами та доповненнями), Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін на окремі види алкогольних напоїв", а саме: встановлено факт здійснення суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних цін на законодавчому рівні, а саме згідно Z - звіту по товарам від 10.12.2016 було продано коньяк «Грінвіч», чотирьохзірковий, 0,5 літра по ціні 83 грн. та коньяк «Жан Жак», 0.5 літра по ціні 77 грн.

З огляду на встановлені порушення та на підставі акту перевірки ГУ ДФС у Київської області відповідачем прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 10 000 грн. №/10-04-22-10/НОМЕР_1 від 02.03.2016 (а.с. 7-8).

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №/10-04-22-10/НОМЕР_1 від 02.03.2016 суд зазначає наступне.

Приміщення магазину, в якому позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться у власності позивача відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення цокольного поверху №794 від 31.07.2013 (а.с. 26).

Позивачем отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, терміном дії з 17.01.2015 по 16.01.2016 на місце торгівлі: АДРЕСА_1, магазин (а.с. 27-28).

Таким чином, суд зазначає, що позивач на момент проведення фактичної перевірки здійснював господарську діяльність, в тому числі з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що рішення 02.03.2016 №/10-04-22-10/НОМЕР_1 підлягає скасуванню з підстави невірно вказаної адреси об'єкту перевірки у наказі від 29.01.2016 № 52 та зазначає наступне.

Дійсно в додатку до наказу ГУ ДФС у Київської області від 29.01.2016 № 52 зазначено адресу: АДРЕСА_2, проте фактична перевірка здійснювалася за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, невірне зазначення місцезнаходження об'єкта, перевірка якого проводилась, не впливає на суть порушень, виявлених фактичною перевіркою.

Приписи п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК) визначають, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.75.1.3 ПК).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений у ст.80 ПК.

Так, згідно п.80.1 ст.80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2 ст.80 ПК встановлює, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності однієї з обставин, визначених в цій статті.

Судом встановлено, що сторонами не оспорювався факт наявності у відповідача обставин, які передбачені ст. 80 ПК України для проведення фактичної перевірки позивача.

Судом встановлено, що працівники контролюючого органу були допущені до фактичної перевірки позивача, продавцю позивача було вручено наказ про проведення фактичної перевірки, пред'явлено службові посвідчення та направлення на перевірку, зауважень до пред'явлених документів не подано, а відтак оскільки допуск до проведення фактичної перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється відповідними органами.

Щодо доводів позивача про проведення перевірки за його відсутності, у присутності неуповноваженої особи (продавця) суд вважає їх безпідставними, оскільки порушення законодавства щодо мінімальних цін на алкогольні напої є підставою для притягнення до відповідальності незалежно від того, якою конкретно особою здійснювалась роздрібна торгівля.

Судом встановлено, що фактичну перевірку позивача було проведено в присутності ОСОБА_4 - продавця магазина, діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Так, між позивачем та ОСОБА_4 укладено трудовий договір №2 від 19.01.2015, відповідно до пункту 2 якого працівник зобов'язаний виконувати роботу продавцем продовольчих товарів; несе товарно-матеріальну відповідальність; повинен дотримуватись правил технічної безпеки, охорони праці, поденних і санітарних правил (а.с.14).

Допитані в якості свідків головні державні ревізори-інспектори ГУ ДФС у Київської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що проводили перевірку ФОП ОСОБА_1 у присутності продавця ОСОБА_4, яка жодних зауважень до змісту наказу про проведення перевірки не висловила, свідки були допущені до перевірки без заперечень з боку продавця магазину.

Допитана в якості свідка продавець магазину ОСОБА_4, у присутності якої проводилась перевірка, пояснила, що на момент проведення перевірки працювала продавцем магазину позивача, допустила працівників контролюючого органу до перевірки без заперечень.

Отже, приймаючи до уваги допуск працівників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки особою, у присутності якої проводилась перевірка та відсутність зауважень чи заперечень з боку цієї особи щодо законності проведення перевірки, в тому числі у зв'язку з невірним зазначенням адреси об'єкта перевірки в наказі про проведення фактичної перевірки, наведені позивачем доводи щодо відсутності повноважень на проведення перевірки суд визнає необґрунтованими та такими, що не є підставою для скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

При цьому суд зазначає, що предметом позову є скасування рішення про застосування фінансових санкцій, а не наказу про проведення фактичної перевірки, щодо законності та правомірності якого у сторін немає спору.

На думку суду за умови допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки посилання позивача на невірне зазначення місцезнаходження об'єкта перевірки в наказі не спростовує порушення, виявленого перевіркою та не впливає на суть порушень, виявлених фактичною перевіркою.

Досліджуючи правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі встановленого під час перевірки факту здійснення позивачем торгівлі алкогольними виробами за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої суд звертає увагу на наступне.

Підставою для такого висновку стало виявлення посадовими особами відповідача факту реалізації пляшки коньяку «Грінвіч», об'ємом 0,5 л. за ціною 83,00 грн. та коньяку «Жан Жак» об'ємом 0,5 л. за ціною 77,00 грн., що підтверджується фіскальним Z-звітом від 10.12.2015.

За визначенням поняття, наведеним у статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Частиною 10 статті 18 Закону №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" (із змінами та доповненнями) встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Згідно з додатком до вказаної постанови, розмір мінімальної роздрібної ціни коньяку три зірочки становить 420, 00 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту; роздрібної ціни коньяку чотири зірочки становить 445,00 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Як вказано у постанові Кабінету Міністрів України №957, мінімальна роздрібна ціна під час реалізації (продажу) горілки різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), розділений на 100 відсотків.

Отже, мінімальна роздрібна ціна на алкогольні вироби:

- коньяк три зірочки «Жан Жак» об'ємом 0,5 л, міцністю 40% об. становить 84,00 грн. (420 х 40 х 0,5 : 100 = 84,00 грн.), в той час як перевіркою встановлений факт реалізації такої пляшки за ціною 77,00 грн.;

- коньяк чотири зірочки «Грінвіч» об'ємом 0,5 л, міцністю 40% об. становить 89,00 грн. (445 х 40 х 0,5 : 100 = 89,00 грн.), в той час як перевіркою встановлений факт реалізації такої пляшки за ціною 83,00 грн.

Суд критично сприймає твердження представника позивача щодо технічної помилки у апараті РРО, оскільки суду не було надано жодних доказів на підтвердження даного факту.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу тринадцятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Оскільки позивачем було допущено порушення правил роздрібної торгівлі коньяком, за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такий напій, тому, на думку суду, контролюючим органом правомірно застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 10000 грн.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що рішення від 02.03.2016 №/10-04-22-10/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн. за факт роздрібної торгівлі коньяком за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такий напій, прийняте Бориспільською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Київської області на підставі, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та недоведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.