Справа № 826/24396/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 липня 2016 року 12 год. 50 хв. № 826/24396/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А. та Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Енергетичної митниці ДФС та Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення, а також з інших питань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (далі - позивач, ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна") до Енергетичної митниці ДФС (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача митного посту "Полтава-енергетичний" від 06 серпня 2015 року № 903080000/2015/000034/1 про коригування митної вартості товарів;

- повернення на рахунок позивача надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 88826,82 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем для митного оформлення імпортованого товару надано усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту, а відтак відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У подальшому, до суду через канцелярію від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивач заявив до Енергетичної митниці ДФС (далі - відповідач-1) та Державної казначейської служби України (далі -відповідач-2) позовні вимоги про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 митного посту "Полтава-енергетичний" від 06 серпня 2015 року № 903080000/2015/000034/1 про коригування митної вартості товарів;

- зобов'язання відповідача-2 повернути на рахунок позивача надмірно сплачений податок на додану вартість у сумі 88826,82 грн.

Подану заяву судом, відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті. У зв'язку зі зміною складу відповідачів справу в подальшому вирішено розглядати колегією суддів.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах.

Представники відповідачів у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли.

У подальшому, до суду через канцелярію від відповідача-1 надійшли письмові заперечення проти позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2015 року між компанією "WELLMANN TRADE LIMITED" (Великобританія) (за контрактом - продавець) та ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" (Україна) (за контрактом - покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу нафтопродуктів № 15-07/15, згідно умов якого, продавець зобов'язується продати, а покупець оплатити та прийняти нафтопродукти - дизельне пальне (товар) відповідно до Інкотермс-2010 (далі - контракт).

Згідно п. 2.1, 3.1 - 3.5 цього контракту, кількість, асортимент та строки поставки товару, напрямок і базис поставки обумовлюються в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною контракту.

Ціна на товар встановлюється у доларах США чи в євро, за одну метричну тонну, без урахування ПДВ. Ціна за одну тонну включає: вартість товару, митні платежі і застосовувані акцизи, за наявності таких, або інші витрати продавця, передбачені умовами FCA, CPT чи DAP (Інкотермс-2010), та обумовлюється у додаткових угодах, які підписуються сторонами.

Покупець здійснює повну передоплату за товар згідно виставленого рахунку протягом трьох банківських днів.

Якщо покупець здійснює часткову передплату, продавець поставляє тільки ту кількість товару, за яку покупець фактично здійснив платіж на розрахунковий рахунок продавця.

Покупець здійснює оплату у доларах США на розрахунковий рахунок, зазначений у цьому контракті.

Загальна сума контракту складається з сум додаткових угод до контракту в доларах США. Кінцева сума контракту визначається за результатами поставки товарів впродовж дії цього контракту.

Відповідно до п. 4.1 цього контракту відвантаження товару здійснюється продавцем у відповідності до умов додаткових угод, укладених сторонами.

В подальшому між вказаними сторонами укладена додаткова угода № 1 від 15 липня 2015 року до контракту (далі - додаткова угода № 1 від 15 липня 2015 року). Зокрема, п. 1 і 2 цієї додаткової угоди визначено, що обсяг товару (паливо дизельне Євро сорт С, вид ІІІ (виробництва "Cызранский НПЗ" АТ, РФ), що постачається продавцем покупцю складає 600 мт (+/- 10%), а попередня ціна товару, який постачається у липні 2015 року, становить 570 доларів США за одну метричну тонну. Така ціна визначається сторонами на умовах DAP - кордон Російська Федерація/Україна (ст. Соловей/ст. Тополі) у відповідності до Інкотермс-2010, вантажовідправник: ЗАО "РН-Транс", станція відправлення: Кашпир, РЖД (636101), вантажоотримувач: ООО "Татнефть-АЗС-Украина", станція призначення: Полтава-Киевская, ЮЖД (434485).

При цьому, згідно п. 4 вказаної додаткової угоди, сторони домовились, що визначення остаточної ціни товару буде здійснюватися по формулі Ц (0) = Р (0) + 25, 00, де: Р (0) - середнє арифметичне середніх коригувань " 10ppm ULSD" по розділу "Mediterranean cargoes FOB Med (Italy)", що публікуються в "Platt,s European Marketscan" за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року.

Згідно доповнення від 01 серпня 2015 року до додаткової угоди № 1 від 15 липня 2015 року сторонами узгоджено кінцеву ціну за одну тонну товару в розмірі 537,41 долар США на умовах DAP - кордон Російська Федерація/Україна (ст. Соловей/ст. Тополі)(Інкотермс-2010).

На виконання умов контракту, додаткової угоди № 1 від 15 липня 2015 року та на підставі кінцевого інвойсу № 01082015-1 від 01 серпня 2015 продавцем здійснена поставка товару в обсязі 483,548 метричних тонни вартістю 259863,53 доларів США, в тому числі по 537,41 доларів США за одну метричну тонну.

06 серпня 2015 року позивачем через свого митного брокера в порядку електронного декларування було подано до митного посту "Полтава-енергетичний" Енергетичної митниці ДФС митну декларацію № 903080000/2015/000264 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару за контрактом № 15-07/15 від 15 липня 2015 року, а саме - палива дизельного ЕВРО, сорт С, вид ІІІ (Д-Т-Л-К5) ГОСТ Р 52368-2005 (ЕН 590:2009) в обсязі 483548 кг (далі - ВМД). Як зазначає позивач в тексті свого позову, митна вартість товару у зазначеній ВМД була визначена відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 57 Митного кодексу України (далі - МК України) за основним методом, тобто - за ціною договору (контракту).

Одночасно, з вказаною вище ВМД декларантом були подані документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 806/2012/0000160 від 10 березня 2015 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 15-07/15 від 15 липня 2015 року;

- додаткова угода № 1 від 15 липня 2015 року до контракту № 15-07/15 від 15 липня 2015 року;

- доповнення від 01 серпня 2015 року до додаткової угоди № 1 від 15 липня 2015 року до контракту № 15-07/15 від 15 липня 2015 року;

- попередній рахунок-фактуру (інвойс) № 30072015-1 від 30 липня 2015 року;

- остаточний рахунок-фактуру (інвойс) № 01082015-2 від 01 серпня 2015 року;

- паспорт якості № 256 від 29 липня 2015 року;

- залізнична накладна № 20151494 від 30 липня 2015 року;

- копія митної декларації країни походження № 10006010/240715/0010797 від 24 липня 2015 року.

- декларація про відповідність № 21/07-1409 від 06 серпня 2015 року;

- лист ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" № 21/07-1388 від 04 серпня 2015 року щодо розрахунку ціни за одну метричну тонну оцінюваної партії товару;

- лист ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" № 21/07-1386 від 04 серпня 2015 року щодо походження товару;

- сертифікат відповідності UA1.094.0056792-15 від 06 серпня 2015 року;

- договір про надання послуг митного брокера.

За даною ВМД позивачем був сплачений податок на додану вартість товару в сумі 1347815,06 грн.

За наслідками опрацювання наданих декларантом позивача документів Енергетична митниця ДФС України прийшла до висновку, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, у зв'язку з чим запропонував декларанту позивача надати додаткові документи згідно положень ч. 3 ст. 53 МК України шляхом надсилання електронного повідомлення, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У зв'язку з відсутністю у позивача запитуваних документів на момент митного оформлення товару, вимоги митного органу про надання додаткових документів станом на 06 серпня 2015 року виконані не були.

На виконання вимог п. 6 ст. 54 МК України, Енергетичною митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 903080000/2015/00007.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № 903060000/2015/000032/1 від 06 серпня 2015 року.

Зокрема, відповідно до рішення від 06 серпня 2015 року № 903080000/2015/000034/1 митна вартість товару визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі митної декларації країни відправлення № 10006010/240715/0010797 від 24 липня 2015 року на рівні 0,5800 доларів за тонну із застосуванням другорядного методу.

06 серпня 2015 року в порядку ч. 7 ст. 55 МК України декларантом (позивачем) подано відповідачу митну декларацію № 903080000/2015/000271, згідно якої товари були випущенні у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій відповідно до розд. Х МК України. За даною ВМД позивачем був сплачений податок на додану вартість товару в сумі 1436641,88 грн.

11 та 23 вересня 2015 року позивач з метою перегляду результатів коригування митної вартості товару за ВМД № 903080000/2015/000264 надав відповідачу додаткові документи, а саме: копію контракту № 100015/02651К від 08 квітня 2015 року, укладеного між ВАТ "НК "Роснєфть" та "Bendigo Investments Limited"; копію контракту № 200415/01 від 07 травня 2015 року, укладеного між "Bendigo Investments Limited" та "Wellman Trade Limited"; копію інвойсу № від 05 серпня 2015 року, виставленого ВАТ "НК "Роснєфть" на адресу "Bendigo Investments Limited"; копію комерційного інвойсу № 08/01-2 від 05 серпня 2015 року, виставленого "Bendigo Investments Limited" на адресу "Wellman Trade Limited"; платіжне доручення в іноземній валюті № 72 від 06 серпня 2015 року; копію додатку № 100015/02651К007 від 30 червня 2015 року між ВАТ "НК "Роснєфть" та "Bendigo Investments Limited"; копію додатку № 3 від 15 липня 2015 року між "Bendigo Investments Limited" та "Wellman Trade Limited"; plats (документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини) за період з 01 по 31 липня 2015 року.

Проте листами від 18 вересня 2015 року № 28-70-02/25/2232 та від 01 жовтня 2015 року № 28-70-03/25/2373 Енергетична митниця ДФС відмовила товариству у визнанні заявленої митної вартості товару.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 34-1 ч.1 статті 4 МК України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 статті 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 статті 54 МК України).

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).

Згідно ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ "Для відміток митного органу". На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що рішенням про коригування митної вартості товарів № 903080000/2015/000034/1 від 06 серпня 2015 року митну вартість товарів визначено із застосуванням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Підставою для прийняття вказаного рішення стала наявність розбіжностей у наданих до митного оформлення документах. А саме митниця дійшла до висновку про те, що надані з ВМД № 903080000/2015/000264 від 06 серпня 2015 року документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так, з оскаржуваного рішення вбачається, що вартість товару в копії митної декларації країни відправлення (країни виробника товару) № 10006010/240715/0010797 від 24 липня 2015 року складає 580,04 доларів США/тонну, проте в наданому до митного оформлення інвойсі № 01082015-2 від 01 серпня 2015 року вартість товару складає 537,41 доларів США/тонну.

Щодо наявності у наданих до митного оформлення документах розбіжностей, судом встановлено наступне.

Пунктом 5 додаткової угоди № 1 від 15 липня 2015 року до контракту № 15-07/15 від 15 липня 2015 року визначено, що кінцевий розрахунок покупцем за товар, що постачається у липні 2015 року, здійснюється банківським платежем по реквізитам продавця не пізніше 15 серпня 2015 року.

Згідно залізничної накладної № 20151494, товар у кількості 483548 кг був поставлений позивачу 04 серпня 2015 року.

Відповідно до п. 4 вказаної додаткової угоди, сторони домовились, що визначення остаточної ціни товару буде здійснюватися по формулі Ц (0) = Р (0) + 25, 00, де: Р (0) - середнє арифметичне середніх коригувань "10ppm ULSD" по розділу "Mediterranean cargoes FOB Med (Italy)", що публікуються в "Platt,s European Marketscan" за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року.

Після поставки товару, сторони використали погоджену формулу для визначення остаточної ціни та зробили коригування вартості товару, що зафіксовано додатком від 01 серпня 2015 року до додаткової угоди № 1 від 15 липня 2015 року до контракту № 15-07/15 від 15 липня 2015 року, яка склала 537,41 доларів США/тонну на умовах DAP - кордон Російської Федерації/ Україна (ст. Соловей/ст. Тополі) (Інкотермс-2010).

Пояснення щодо розрахунку ціни 537,41 доларів США за одну метричну тонну та вихідні дані - plats (документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини) за період з 01 по 31 липня 2015 року, позивач навів в своєму листі від 04 серпня 2015 року № 21/07-1388, що надавався разом з ВМД № 903080000/2015/000264 для митного оформлення оцінюваної партії товару.

Згідно наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення в іноземній валюті № 72 від 06 серпня 2015 року з відмітками банку, покупець (позивач) сплатив по реквізитам продавця банківським платежем кошти у розмірі 259863,53 доларів США за поставлений товар в обсязі 483,548 метричних тонни.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов'язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару (аналогічні висновки наведені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2016 року № К/800/36615/15 і № К/8006619/15).

Також, як зазначено в постановах Верховного Суду України № 21-127а15 від 31 березня 2015 року та № 21-591а15 від 30 червня 2015 року, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Дослідивши та проаналізувавши зміст документів, поданих позивачем для митного оформлення товару, а також поданих 11 та 23 вересня 215 року, суд дійшов висновку про безпідставність посилань відповідача на наявну розбіжність між ціною за одиницю товару за даними декларації країни відправлення та ціною, за якою позивачем було заявлено товар до митного оформлення згідно ВМД № 903080000/2015/000264, у зв'язку з наступним.

Як свідчать наявні матеріали справи, рух товару за ланцюгом постачання відбувався наступним чином:

- від продавця - ТОВ "НК "Роснєфть" (Росія) на користь покупця - компанії "Bendigo Investments Limited" (Британські Віргінські острови) на підставі контракту № 100015/02651К від 08 квітня 2015 року (зокрема, за умовами цього контракту та додатку № 100015/02651К007 від 30 червня 2015 року до такого контракту поставка товару в обсязі до 2400 метричних тонн у період з 03 липня 2015 року по 15 серпня 2015 року здійснювалася на умовах СРТ кордон Росії та України, залізнична станція Соловей (експ), код станції 439701. Попередня ціна товару становить 580,04 долари США за одну метричну тонну, що розраховується за формулою: Ц(п) = Р(п) + Р, де Ц(п) - ціна на товару в доларах США за одну метричну тонну, Р(п) - середнє із середніх значень котирувань, опублікованих в "Platt,s European Marketscan" під заголовком "Mediterranean cargoes FOB Med (Italy)" (AAWYY00) для " 10ppm ULSD" протягом періоду з 01 червня 2015 року по 29 червня 2015 року, Р - премія у розмірі 8,10 доларів США за метричну тонну. Водночас у п. 1.4 додатку № 100015/02651К007 від 30 червня 2015 року встановлено, що ціна на товар підлягає корегуванню за формулою Ц(0) = Р(0) + Р, де Ц(0) - кінцева ціна на товару в доларах США за одну метричну тонну, Р(0) - середнє із середніх значень котирувань, опублікованих в "Platt,s European Marketscan" під заголовком "Mediterranean cargoes FOB Med (Italy)" (AAWYY00) для " 10ppm ULSD" протягом періоду з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року, Р - премія у розмірі 8,10 доларів США за метричну тонну. Також сторони домовилися, що на момент укладення цього контракту попередня вартість товару, що постачається, розрахована за кількість 2400 метричних тонн, становить 1392096 доларів США. При цьому, відкоригована ціна на товар, розрахована у відповідності до п. 1.4 цього додатку, фіксується сторонами після закінчення котирувального періоду в кінцевих комерційних інвойсах до контракту);

- від продавця - "Bendigo Investments Limited" (Британські Віргінські острови) до покупця - компанії "WELLMANN TRADE LIMITED" (Великобританія) на підставі контракту № 200415/01 від 07 травня 2015 року (зокрема, за умовами цього контракту та додатку № 3 від 15 липня 2015 року до такого контракту умови поставки товару та розрахунок попередньої та кінцевої вартості товару за одну метричну тонну ідентичний положенням контракту № 100015/02651К від 08 квітня 2015 року. Різниця лише у розмірі попередньої ціни товару 1406256 доларів США за товар у кількості 2400 метричних тонни, в тому числі 585,94 долари США за одну метричну тонну).

Безпосередньо з країни експорту (Росії) товар було вивезено на підставі експортної декларації країни відправлення № 100066110/240715/0010797 від 24 липня 2015 року (відмітка митного органу Росії про випуск товару за 24 липня 2015 року).

Пізніше за даними комерційного інвойсу № від 05 серпня 2015 року, виставленого ТОВ "НК "Роснєфть" на адресу компанії "Bendigo Investments Limited", продавцем за контрактом № 100015/02651К від 08 квітня 2015 була визначена кінцева ціна на партію товару в обсязі 979,947 метричних тонни (що завантажений у залізничні вагони згідно визначеного переліку, в тому числі у вагони №№ 50938281, 50297019, 50186287, 56723695, 50998038, 55549604, 50049758 і 55053086 з товаром в обсязі 483,548 метричних тонни) на рівні 520,51 долар за одну метричну тонну.

За даними комерційного інвойсу № 08/01-2 від 05 серпня 2015 року, виставленого компанією "Bendigo Investments Limited" на адресу компанії "WELLMANN TRADE LIMITED", продавцем за контрактом № 200415/01 від 07 травня 2015 року була визначена кінцева ціна на партію товару в обсязі 979,947 метричних тонни на рівні 526,41 долар США за одну метричну тонну.

В кінцевому результаті товар в обсязі 483,548 метричних тонни (завантажений у залізничні вагони №№ 50938281, 50297019, 50186287, 56723695, 50998038, 55549604, 50049758 і 55053086), що відповідно до залізничної накладної № 20151494 надійшов на митну територію України 04 серпня 2015 року, був реалізований позивачу на підставі контракту № 15-07/15 від 15 липня 2015 року (з урахуванням доповнень згідно додаткової угоди № 1 від 15 липня 2015 року і доповнення від 01 серпня 2015 року) за ціною 537,41 долар США за одну метричну тонну.

Таким чином, враховуючи умови контрактів контрагентів по ланцюгу постачання товару (з урахуванням змін та доповнень до них) та наявність комерційних інвойсів за такими контрактами, що містять кінцеві ціни за одиницю товару, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що надана до митного оформлення разом з іншими документами експортна декларація країни відправлення № 100066110/240715/0010797 не містила достовірних відомостей щодо кінцевої ціни за одиницю товару оцінюваної партії.

За встановлених обставин аргументи відповідача не дають обґрунтованих підстав ставити під сумнів правильність обчислення митної вартості оцінюваного товару, оскільки неузгодженості, про які зазначає відповідач, жодним чином не вплинули і не могли вплинути на правомірність визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

Також як зазначено у листі Генерального директора та оподаткування та митного союзу Європейської комісії від 27 березня 2008 року до Держмитслужби з питання експортних декларацій країни відправлення, за міжнародними митними стандартами експортна декларація не являється тим документом, що має бути представлений імпортером для підтвердження та перевірки митної декларації. Натомість такими документами є транспортні документи та/або інвойси.

Отже, у митниці у спірних правовідносинах були відсутні підстави для витребування додаткових документів та в результаті їх ненадання визначення митної вартості за іншим ніж основний метод. Крім того, зважаючи на те, які недоліки привернули увагу відповідача, витребувані ним документи, з огляду на своє призначення і зміст, і не могли б усунути тих неузгодженостей, які на думку митного органу, унеможливлюють застосування першого методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № 903080000/2015/000034/1 від 06 серпня 2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов'язання відповідача 2 вчинити дії на повернення позивачу надмірно зарахованих до бюджету грошових коштів (податку на додану вартість) у розмірі 88826,82 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (ч. 2 ст. 301 МК України).

Частинами 3 та 4 ст. 301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої ст. 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Згідно із ч. 6 ст. 301 МК України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

При цьому, суд зазначає, що порядок повернення вказаних вище платежів регулюються, зокрема, Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерством фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Отже, чинним законодавством передбачено вчинення ряду дій, спрямованих на повернення надміру сплачених платежів.

Враховуючи те, що позивачем жодних дій, передбачених Порядком повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами вчинено не було, його право на отримання на користь позивача надміру сплаченої суми у розмірі 88826,82 грн. з боку відповідача порушено не було, у зв'язку із чим відповідна вимога про стягнення вказаних сум грошових коштів на його користь задоволена бути не може.

Вказана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України у справі №21-439а13 від 17 грудня 2013 року.

У відповідності до положень ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Енергетичної митниці ДФС та Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці ДФС (митний пост "Полтава-енергетичний") від 06 серпня 2015 року № 903080000/2015/000034/1 про коригування митної вартості товарів.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" () частину здійсненого ним судового збору у розмірі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці ДФС ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда