Справа № 816/1064/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/1064/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Носенка М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (надалі - позивач, ПОКВПТГ "ПТЕ") звернулось до суду з позовом до Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі - відповідач, Фонд) про визнання протиправним та скасування рішення від 29.06.2016 №180 "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині неправомірних витрат на санаторно-курортне лікування по путівці №052608 у розмірі 3968,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на незгоду з доводами відповідача про порушення ПОКВПТГ "ПТЕ" вимог частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та пункту 4.2 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 25.02.2009 №12 в частині неправомірного використання коштів на санітарно-курортне лікування гр. ОСОБА_3

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на правомірність та обґрунтованість прийнятого рішення у оспорюваній частині.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Фонду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ПОКВПТГ "ПТЕ" у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, .

Як роботодавець позивач перебуває на обліку у Фонді з 08.11.2001 за реєстраційним номером 58.

На підставі наказу від 19.05.2016 №47 та відповідно до направлення від 10.06.2016 №324 посадовими особами Фонду у період з 13.06.2016 по 17.06.2016 проведено планову перевірку правильності нарахування та використання коштів Фонду за період з 01.04.2014 по 31.03.2016 у ПОКВПТГ "ПТЕ".

Результати перевірки оформлено актом від 17.06.2016 /а.с. 9-12/, у якому, окрім іншого, вказано на порушення позивачем вимог пункту 3 частини другої статті 27, частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 №2240-ІІІ (в редакції до 01.01.2015) та пункту 4.2 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 25.02.2009 №12 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.04.2009 за №339/16355.

Перевіркою встановлено, що санаторно-курортне лікування за путівкою №052608 з 28.10.2014 по 17.11.2014 вартістю 6510,00 грн перенесено за погодженням між санаторно-курортним закладом та позивачем і фактично використане застрахованою особою ОСОБА_3 у період з 17.11.2014 по 07.12.2014. Однак, відпустку застрахованій особі позивачем надано тільки на період з 21.11.2014 по 05.12.2014, в табелях обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати дні санаторно-курортного лікування з 17.11.2014 по 19.11.2014 та 07.12.2014 позначені як відпрацьовані, а 20.11.2014 та 07.12.2014 - як вихідні.

Позивач фактично визнав дане порушення та платіжним дорученням від 10.03.2015 №70899 самостійно перерахував Фонду кошти у розмірі 1240,00 грн, що відобразив у звіті форми Ф4-ФСС з ТВП за І квартал 2015 року /а.с. 41/.

За таких обставин, відповідач дійшов висновку про неправомірне використання ПОКВПТГ "ПТЕ" коштів Фонду у розмірі 3968,00 грн (вартість путівки 6510,00 грн - часткова оплата вартості путівки застрахованою особою 1302,00 грн - повернуті позивачем кошти у розмірі 1240,00 грн).

На підставі даного акта перевірки відповідач 29.06.2016 прийняв рішення №180 "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким, з-поміж іншого, позивача зобов'язано повернути неправомірно використані кошти Фонду у розмірі 3968,00 грн /а.с. 16/.

Не погодившись із зазначеним рішенням Фонду у частині повернення коштів у розмірі 3968,00 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

На момент вчинення позивачем відповідного правопорушення правові, організаційні та фінансові основи надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначав Закон України від 18.01.2001 №2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (надалі - Закон №2240-ІІІ).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 27 Закону №2240-ІІІ страхувальник зобов'язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 47 Закону №2240-ІІІ визначено, що для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду.

Судом встановлено, що у листопаді 2014 року застрахована особа - працівник ПОКВПТГ "ПТЕ" ОСОБА_3 звернулась до комісії з обов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням ПОКВПТГ "ПТЕ" із заявою про забезпечення санаторною путівкою та подала медичну довідку за формою №070/0.

На підставі протоколу від 07.11.2014 №10-Б Комісією прийнято рішення про надання путівки з оплатою 20% вартості до санаторію "ім. Пирогова" /а.с. 42/.

Як зазначила у судовому засіданні представник позивача, листом від 28.10.2014 вих. №2023 Комісія звернулась до санаторію "ім. Пирогова" про перенесення терміну лікування з 16.11.2016. Санаторій "ім. Пирогова" повідомив, що адміністрація санаторію не заперечує проти перенесення терміну лікування.

Путівкою на санаторно-курортне лікування №052608 у санаторії "ім. Пирогова" передбачено строк лікування 21 календарний день, дата заїзду 17.11.2014, дата виїзду 07.12.2014, вартість путівки - 6510,00 грн.

Залученою до матеріалів справи копією зворотного талону до путівки №52608 підтверджено, що гр. ОСОБА_3 перебувала на санаторно-курортному лікуванні з 17.11.2014 по 07.12.2014 /а.с. 38/.

Натомість, як підтверджено табелями обліку використання робочого часу та розрахунку заробітної плати /а.с. 40, 40 - зворот/, дні санаторно-курортного лікування гр. ОСОБА_3 з 17.11.2014 по 19.11.2014 та 07.12.2014 позначені позивачем як відпрацьовані, а 20.11.2014 та 07.12.2014 - як вихідні.

Позивач дані обставини визнає у повному обсязі.

Спір між сторонами фактично зводиться до того, що на переконання позивача ПОКВПТГ "ПТЕ" мало відшкодувати Фонду частину вартості путівки пропорційно періоду, на який гр. ОСОБА_3 не було офіційно надано відпустку, що й було зроблено шляхом перерахування коштів платіжним дорученням від 10.03.2015 /а.с. 41/. У свою чергу, відповідач стверджує, що у разі неправомірного використання коштів Фонду роботодавець має повернути їх у повному розмірі.

Суд зазначає, що умови отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, сплаченого за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, визначено Порядком отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженим постановою правління Фонду від 25.02.2009 №12 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.04.2009 за №339/16355 (надалі - Порядок №12).

Так, згідно з пунктом 4.2 Порядку №12, відповідно до рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємство, установа, організація, а також фізична особа, у якої працює за трудовим договором (контрактом) найманий працівник, за основним місцем роботи застрахованої особи видає путівку до санаторію в період відпустки, а до санаторію-профілакторію - в період відпустки або без відриву від виробництва за умови часткового фінансування санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду.

Отже, необхідною умовою для виділення соціальної послуги у вигляді оплати коштами Фонду вартості санаторно-курортного лікування є надання роботодавцем працівнику відпустки на весь період його перебування у санаторно-курортному закладі.

Позивачем дану вимогу не виконано.

Пунктом 6.2 Порядку №12 визначено, що сума витрат Фонду за путівки, що видані або використані з порушенням цього Порядку, у тому числі, що залишилися невикористаними, відшкодовується за рахунок страхувальника.

Крім того, частиною першою статті 30 Закону №2240-ІІІ (у редакції, чинній до 01.01.2015) передбачено, що страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

З 01.01.2015 Закон №2240-ІІІ втратив чинність, а спірні відносини урегульовано Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV у редакції Закону України від 28.12.2014 №77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці".

Відповідно до частини шостої статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За таких обставин, чинним законодавством передбачено, що в разі порушення порядку використання коштів Фонду їх відшкодування здійснюється роботодавцем у повному обсязі.

А відтак, спірним рішенням позивача правомірно зобов'язано повернути Фонду кошти у розмірі 3968,00 грн.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

До того ж, як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач в ході судового розгляду справи довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів того, що оспорюване рішення відповідача не відповідає фактичним обставинам справи та порушує його права і законні інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ПОКВПТГ "ПТЕ" повністю.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2016 року.

Суддя С.С. Бойко