Справа № 317/2719/16-а (2-а/317/36/2016)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 рокусправа № 317/2719/16-а (2-а/317/36/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року у справі № 317/2719/16-а (2-а/317/26/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 червня 2016 року звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області в якому просила:

- визнати незаконним рішення відповідача, що призвело до порушення її права у вигляді припинення виплати соціальної допомоги передбаченої Законом України «Про державну допомогу малозабезпеченим сімям»;

- зобовязати відповідача провести нарахування і виплату незаконно припинену виплату соціальної допомоги за два місяці у сумі 3353,62 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що за результатами касаційного перегляду судового рішення на користь позивача 26 січня 2016 року прийнято рішення щодо перерахунку та виплати недоплаченої державної соціальної допомоги. Позивачем було отримано виконавчий лист. Виплачених відповідачем коштів не вистачило на погашення заборгованості за судовим рішенням. Виплату соціальної допомоги за вересень та жовтень 2015 року відповідач здійснювати відмовився, що призвело до порушення права позивача на отримання соціальної допомоги за цей період.

Ухвалою ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року позов залишено без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду встановленого ст. 99, 100 КАС України.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач звернулася до суду з позовом 16 червня 2016 року з приводу нарахування та виплати соціальної допомоги за вересень жовтень 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Потім необхідно зважити, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше. Якщо мала - тоді для відліку строку на звернення береться до уваги саме цей момент.

Як вбачається із змісту позовної заяви підставою для звернення до суду з цим позовом стало невиконання відповідачем судового рішення прийнятого Запорізьким районним судом Запорізької області від 09 червня 2015 року, яке за наслідками касаційного провадження набрало законної сили 26 січня 2016 року в частині невиплати позивачу соціальної допомоги за вересень та жовтень 2015 року.

При цьому, як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при постановленні цієї ухвали не досліджувалося питання коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та як наслідок постановлено ухвалу без встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Слід зазначити й про те, що згідно з пунктом першим частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Однак, суд першої інстанції, не встановивши яке саме рішення оскаржуються позивачем, ким та коли воно прийнято та коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про це рішення та як наслідок необґрунтовано залишив позов ОСОБА_1 в цій частині без розгляду.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Враховуючи те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не досліджувалося питання коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав, що свідчить про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам статті 159 КАС України, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо необхідності задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 199, статтями 204, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року у справі №317/2719/16-а (2-а/317/26/2016) скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції, є остаточною та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко