Справа № 826/23568/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2016 року № 826/23568/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуюча суддя Добрянська Я.І., судді: Кузьменко В.А., Федорчук А.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач)

про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії та визнання незаконною

постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в останній редакції якого від 04.11.2015 просить:

- визнати незаконними дії Кабінету Міністрів України в частині встановлення у додатку № 7 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644 працівникам апарату суду, посади яких віднесені до 5 та кожної наступної категорії посад державних службовців, коефіцієнту 0,5 пропорційно до посадових окладів працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців та встановлення у Примітці до цього Додатку обмежень на 2015 рік щодо застосування посадових окладів працівникам апарату суду з 50- відсотковим зменшенням;

- визнати незаконною та такою, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, постанову Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 в частині невстановлення посадових окладів працівникам апарату суду відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та застосування у 2015 році 50-відсоткового зменшення до посадового окладу, встановленого у примітці до додатку № 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України привести постанову Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 у відповідність до статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд";

- зобов'язати Кабінет Міністрів України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про невідповідність постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644 в оскаржуваній частині приписам статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус судді" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", що призвело до зниження рівня оплати її праці та оплати праці працівників апарату місцевих судів, оскільки указаною постановою встановлено розміри окладів, відмінні від розмірів, установлених законом.

У судове засідання позивач не прибула, просила розгляд справи здійснювати у її відсутність та задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмовому запереченні просила відмовити у задоволенні позову, стверджуючи, що при виданні оскаржуваної постанови Кабінет Міністрів України діяв у межах компетенції та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зокрема, що згідно з Прикінцевими положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" норми і положення статей Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Закону України "Про державну службу" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, тому визначаючи розміри окладів працівників апарату місцевого суду врахував наявні можливості Державного бюджету України.

Згідно з приписами частин 3-6 статті 171 КАС України в бюлетені "Офіційний вісник України" від 12.02.2016 № 10 опубліковано оголошення про відкриття провадження у цій справі щодо оскарження нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, тому вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.

Як вбачається з трудової книжки позивача, вона працює на посаді помічника судді Дзержинського районного суду міста Харкова та має 11 ранг державного службовця.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 88-р посаду помічника судді віднесено до 5 категорії державних службовців.

Таким чином, позивач є державним службовцем та перебуває на державній службі в апараті місцевого суду.

Оскільки позивач працює помічником судді місцевого суду, то оскаржувана постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якою, поміж іншого, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 та в новій редакції викладено додаток № 47 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів", то ця постанова підлягає застосуванню до позивача лише в частині визначення розміру посадового окладу помічника судді місцевого суду, а тому відповідно до частини 2 статті 171 КАС України саме в цій частині підлягає перевірці судом.

Ознайомившись із доводами сторін щодо заявлених позовних вимог, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про оплату праці" умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Разом з тим питання оплати праці працівників апаратів судів врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла до 28.03.2015, встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців судів згідно з додатком 47.

28.03.2015 набрав чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд", відповідно до якого Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції.

Частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у новій редакції (далі по тексту названий Закон застосовується в новій редакції) передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною третьою указаної статті посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України (частина перша статті 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до статті 147 вищевказаного Закону розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України, поміж іншого, забезпечує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем'єр-міністр України.

Відповідно до частини другої статті 41 Закону України "Про Кабінету Міністрів України" Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.

На виконання вищевказаних вимог Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України видав постанову від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", пунктом 6 якої, зокрема внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Так, зокрема в новій редакції викладено додаток № 47 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів" до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, згідно з яким місячний посадовий оклад помічника судді місцевого суду становить 0,4 місячного посадового окладу судді місцевого суду. Крім того, указаний додаток містить примітку, відповідно до якої у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці.

З наведеного вбачається, що зазначеними положеннями постанови від 02.09.2015 № 644 Кабінет Міністрів України інакше, ніж це передбачено статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів урегулював питання оплати праці, зокрема помічника судді місцевого суду. Проте, за висновком суду, такі дії Кабінету Міністрів України, а відтак і згадана постанова Кабінету Міністрів України в оскаржуваній частині, є законними, оскільки відповідають Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", що пояснюється наступним.

Абзацом третім пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", який набрав чинності 01.01.2015, установлено, зокрема, що норми і положення частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41-42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44-45) та Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 26, ст. 273; із змінами, внесеними законами України від 20 листопада 2012 року № 5483-VІ та від 19 грудня 2013 року № 714-VII)застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", який набрав чинності 13.03.2015, внесено зміни до розділу "Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", а саме в абзаці третьому пункту 9 слова і цифри "частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41-42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44-45)" замінено словами і цифрами "Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами)".

Відтак, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Доцільно зауважити, що Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У згаданому Рішенні Конституційний Суд України також зазначив про Рішення Європейського суду з прав людини від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії», згідно з яким здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Отже, ураховуючи принцип максимального використання ресурсів при розподілі Державного бюджету України та повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення умов оплати праці державних службовців, в тому числі помічників суддів місцевих судів і розмірів їх посадових окладів, то оскаржувана постанова Кабінету Міністрів України, прийнята в тому числі на виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з урахуванням фінансових можливостей держави Україна, є законною та відповідає вимогам законодавства України, тому підстави для задоволення позову у суду відсутні в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 71, 159, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 КАСУ України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187КАС України шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Головуюча суддя Я.І.Добрянська

судді В.А. Кузьменко

А.Б. Федорчук