Справа № 826/26764/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Міністерства фінансів України до Державної регуляторної служби України, за участю третьої особи - Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями «Українська Національна лотерея», про визнання протиправним та скасування окремих положень розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Міністерство фінансів України (далі – позивач, Мінфін) до Державної регуляторної служби України (далі – відповідач, ДРС), за участю третьої особи - Підприємства зі 100% іноземними інвестиціями «Українська Національна лотерея» (далі – ПІІ «УНЛ»), в якому просить визнати протиправним та скасувати підпункт 1.1 пункту 1 розпорядження відповідача від 23.10.2015 № 51 «Про задоволення апеляції».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

23.10.2015 на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 22.10.2015 № 18.1 (протокол № 04-15) про задоволення апеляції ПІІ «УНЛ» від 12.08.2015 № 499 щодо неприйняття Мінфіном рішення за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії на випуск та проведення лотерей в порядку, визначеному Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», керуючись ст.ст. 4, 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Положенням про Державну регуляторну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724, ДРС прийнято розпорядження № 51 «Про задоволення апеляції», підпунктом 1.1 пункту 1 якого зобов’язано відповідача розглянути заяву ПІІ «УНЛ» про отримання ліцензії на випуск та проведення лотерей від 21.07.2015 та прийняти рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Водночас, позовні вимоги обґрунтовані тим, що тільки після прийняття нормативно-правових актів, необхідних для отримання нових ліцензій ПІІ «УНЛ» зможе надати підтвердні документи, що відповідатиме вимогам Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ліцензійним умовам, сплатити плату за ліцензію, а Мінфін зможе вчинити дії щодо прийняття рішення про видачу або про відмову у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей за наслідками розгляду заяви про отримання ліцензії та вичерпного переліку документів, які повинні додаватись до неї.

При цьому, позивач посилається також на ст. 15 Закону України «Про державні лотереї в України», відповідно до абз. 2 ч. 2 якої, у разі відсутності нормативно-правових актів, необхідних для отримання нових ліцензій, оператори лотерей, що провадили діяльність з випуску і проведення державних лотерей до моменту набрання чинності цим Законом на підставі виданих ліцензій, продовжують свою діяльність до отримання нових ліцензій, але не більше як на три місяці з моменту набрання чинності зазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 названого Закону спеціально уповноважений орган з питань ліцензування видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

За змістом ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування. Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів. Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов’язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Як слідує з вказаних норм та вбачається з розпорядження відповідача від 23.10.2015 № 51 «Про задоволення апеляції», підставою для його прийняття стало рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 22.10.2015 № 18.1 (протокол № 04-15) про задоволення апеляції ПІІ «УНЛ» від 12.08.2015 № 499 щодо неприйняття Мінфіном рішення за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії на випуск та проведення лотерей в порядку, визначеному Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження протиправності та/або скасування такого рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, на підставі якого прийнято розпорядження від 23.10.2015 № 51, позивачем колегії суддів не надано.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відсутність нормативно-правових актів, необхідних для отримання нових ліцензій не є підставою для не розгляду відповідної заяви.

Крім того, колегія суддів звертає увагу позивача, що спірним підпунктом пункту 1 розпорядження Мінфін зобов’язано розглянути заяву ПІІ «УНЛ» про отримання ліцензії на випуск та проведення лотерей від 21.07.2015 та прийняти рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а не видати відповідну ліцензію.

Зважаючи на викладене у сукупності, а також враховуючи, що в оскаржуваній частині відповідач прийняв розпорядження від 23.10.2015 № 51 «Про задоволення апеляції», в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у суду відсутні належні правові підстави для визнання протиправним та скасування підпункту 1.1 пункту 1 вказаного розпорядження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, колегії суддів не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, судовий збір сплачений позивачем відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Міністерства фінансів України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко