Справа № 826/26614/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2016 року № 826/26614/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство Північного Сходу Національної академії аграрних наук України», Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Національної академії аграрних наук України, Державної реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись Державне підприємство «Дослідне господарство Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» (далі - ДП «ДГПС НААН України»), Інститут сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (далі - Інститут) до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Департамент), за участю третіх осіб - Національної академії аграрних наук України (далі - НААН України), Державної реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції (далі - ДРС Сумського РУЮ), в якому просять:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 09.09.2015 № 24289343, № 24291372 та № 24290630 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

зобов'язати відповідача зареєструвати за Державою в особі Національної академії аграрних наук України право власності на виробничі будинки (господарський двір), на наступні будівлі:

1. Будівля автогаража, рік побудови 1970, загальною площею 674,2 кв. м., вартістю 38573,75 грн., розташована в с. Сад Сумського району, по вул. Парковій, 31;

2. Добудова до автогаража, рік побудови 1983, загальною площею 330,8 кв. м., вартістю 18380,97 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

3. Будівля ангару, рік побудови 1980, загальною площею 531,5 кв. м., вартістю 14387,00 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

4. Будівля складу запчастин, рік побудови 1965, загальною площею 229,0 кв. м., вартістю 20454,20 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

5. Будівля сушарки зерна, рік побудови 1977, загальною площею 67,2 кв. м., вартістю 395,10 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

6. Будівля плотницької майстерні, рік побудови 2002, загальною площею 137,2 кв. м., вартістю 6688,05 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

7. Будівля автозаправника, рік побудови 1969, загальною площею 23,7 кв. м., вартістю 947,49 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

8. Будиночок біля картоплесховища, рік побудови 2005, загальною площею 21,5 кв. м., вартістю 11576,62 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

9. Асфальтна площадка, рік побудови 2000, загальною площею 481,8 кв. м., вартістю 8507,70 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31, які знаходяться в оперативному управлінні ДП «ДГПС НААН України» і стоять на його бухгалтерському обліку;

зобов'язати відповідача зареєструвати за Державою в особі Національної академії аграрних наук України право власності на виробничі будинки (господарський двір), на наступні будівлі:

1. Лабораторний корпус науки, рік побудови 1965, загальною площею 1424,9 кв. м., вартістю 3984,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району, по вул. Зелена, 1;

2. Туалет, рік побудови 1960, літера-Б, вартістю 758,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Зелена, 1;

3. Механічна майстерня, рік побудови 1963, загальною площею 378,9 кв. м., вартістю 4394,00 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

4. Добудова до механічної майстерні, рік побудови 1963, загальною площею 74,4 кв. м., вартістю 2198,00 грн., розташована в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

5: Туалет біля мехмайстерні, рік побудови 2007, Літера-К, вартістю 843,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Паркова, 31;

6; Склад центральний, рік побудови 1963, загальною площею 114,3 кв. м., вартістю 374,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Паркова, 31;

7. Матеріальний склад, рік побудови 1963, загальною площею 119,5 кв. м., вартістю 1439,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

8. Піднавіс току, рік побудови 1950, загальною площею 469,3 кв. м., вартістю 424,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

9. Критий тік, рік побудови 1961, загальною площею 781,0 кв. м., вартістю 1003,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

10. Зерносклад, рік побудови 1962, загальною площею 738,6 кв. м., вартістю 1354,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району по вул. Парковій, 31;

11. Насіннєсховище, рік побудови 1963, загальною площею 427,6 кв. м., вартістю 2115,00 грн., розташовано в с. Сад Сумського району Сумської області по вул. Парковій, 31;

12. Картоплесховище, рік побудови 1965, загальною площею 746.2 кв. м., вартістю 71597,00 грн., розташовано в с. Сад Сумського району Сумської області по вул. Парковій, 31;

13. Склад відділів науки, рік побудови 1965, загальною площею 528,4 кв. м., вартістю 2037,00 грн., розташований в с. Сад Сумського району Сумської області по вул. Парковій, 31;

14. Асфальтна площадка для сільськогосподарських машин, рік побудови 1986, загальною площею 4599,0 кв. м., вартістю 2551,00 грн., розташована в с. Сад Сумського району Сумської області по вул. Парковій, 31, які знаходяться в оперативному управлінні Інституту і стоять на його бухгалтерському обліку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи, відповідач та треті особи не забезпечили явку своїх представників у судове засідання, з урахуванням чого адміністративна справа відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

09.09.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченком О.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.08.2015 № 13046481, яку подав Кабанець В.М. (діє на підставі довіреності від 25.03.2015 № 1-/15), Держава, в особі НААН України, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна, на виробничі будинки (господарський двір), що розташовані за адресою: Сумська обл., Сумський р., с. Сад, вул. Паркова, 31, та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, у зв'язку з чим реєстратором прийнято рішення № 24289343 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Разом з тим, вказане рішення, з посиланням на ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», мотивоване тим, що заявником подано рішення суду від 13.01.2015, де визначено право власності на об'єкти нерухомого майна за Державою, також заявником подано додаткове рішення суду від 13.07.2015, в якому ДП «ДГПС НААН України» відмовлено у внесені змін до резолютивної частини рішення суду від 13.01.2015 щодо визнання права власності за Державою в особі НААН України, з огляду на що реєстратор зазначив про відсутність правових підстав для державної реєстрації права власності на вказані виробничі будинки (господарський двір).

09.09.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченком О.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.08.2015 № 13047808, яку подав Кабанець В.М. (діє на підставі довіреності від 25.03.2015 № 1-/15), Держава, в особі НААН України, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна, на будівлю - лабораторний корпус наук, що розташований за адресою: Сумська обл., Сумський р., с. Сад, вул. Зелена, 1, та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, у зв'язку з чим реєстратором прийнято рішення № 24291372 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Разом з тим, з такого рішення видно, що воно обґрунтовано аналогічно, як і зазначене оскаржуване рішення від 09.09.2015 № 24289343.

09.09.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченком О.А. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2015 № 13064944, яку подав Кабанець В.М. (діє на підставі довіреності від 25.03.2015 № 1-/15), Держава, в особі НААН України, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна, на виробничі будинки (господарський двір), що розташовані за адресою: Сумська обл., Сумський р., с. Сад, вул. Паркова, 31, та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, у зв'язку з чим реєстратором прийнято рішення № 24290630 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Наведене рішення обґрунтовано аналогічно, як і попередні спірні рішення.

Водночас, позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення порушують права позивачів щодо реєстрації вказаних об'єктів, які перебувають в оперативному управлінні останніх та знаходяться на їх бухгалтерському обліку, а отже оскаржувані рішення, на думку позивачів, є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, позивачі просять суд зобов'язати відповідача зареєструвати право власності на вказані об'єкти не за ними, а за Державою в особі НААН України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Звідси, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 15.12.2015 у справі № 800/206/15. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі № К/800/38720/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 КАС України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.03.2013 у справі № 21-438а12.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання позивачів на довіреність від 25.03.2015 № 1-/15, видану президентом НААН України Гадзало Я.М. директору Інституту Кабанець В.М. представляти інтереси НААН України в частині реалізації розділу Майновий комплекс та фінансово-економічні основи діяльності Академії, щодо виконання п. 91, на здійснення повноважень з управління об'єктами майнового комплексу, забезпечення реалізації прав держави як власника таких об'єктів в органах, установах, підприємствах, організаціях різних форм власності та підпорядкування, оскільки, по-перше, така довіреність не дає права позивачам звертатись до суду від свого імені в інтересах третьої особи - НААН України, по-друге, вказана довіреність видана президентом НААН України фізичній особі - директору Інституту, а не Інституту та/або ДП «ДГПС НААН України».

Разом з тим, оспорювані рішення відповідача про відмову НААН України у державній реєстрації прав та їх обтяжень, не могли спричинити порушення прав та законних інтересів позивачів у публічно-правовій сфері, оскільки позивачі не є учасниками публічно-правових відносин при винесенні відповідачем таких рішень. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-1115во10.

Згідно з ч. 2 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких умов, колегія суддів приходить до висновку, що Департамент у рамках публічно-правових відносин з Інститутом та ДП «ДГПС НААН України» не порушував права позивачів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачі достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги, суду не надали.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, судовий збір сплачений позивачами відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Державного підприємства «Дослідне господарство Північного Сходу Національної академії аграрних наук України», Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко