Справа № 815/306/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/306/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Державної фінансової інспекції в Одеській області, третя особа профспілковий комітет КП «Теплопостачання міста Одеси» про визнання протиправними та скасування пунктів 1,2,3,10,11,12,13,15,16 Вимоги про усунення порушень законодавства від 09.12.2015 року №15-06-23-14/11499 Державної фінансової інспекції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та в обгрунтування позовних вимог зазначає, що КП «Теплопостачання міста Одеси» в строк з 06.08.2015 року по 29.10.2015 року ДФІ в Одеській області проводилась ревізія фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2014 року по 31.07.2015 року за наслідками якої було складено акт ревізії від 05.11.2015 року № 810-16/20 та направлено Вимогу про усунення порушень законодавства від 09.12.2015 року № 15-06-23-14/11499.

КП «Теплопостачання міста Одеси» не згодне з пунктами 1, 2, 3, 10, 11, 12, 13, 15, 16 Вимоги, вважає їх протиправними такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Так по пункту 1 Вимоги позивач вважає, що відсутні фактичні та юридичні порушення при застосуванні статті 137.17 Податкового кодексу України, п. 6 Порядку та умови надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30, п.п. 18, 19, 20, 21 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р № 869 при розрахунку різниці в тарифах для населення. А отже, твердження у пункті 1 Вимоги ДФІ про завдану державному бюджету матеріальну шкоду(збитків) на загальну суму 1951585,61 грн. позивач вважає безпідставними.

Щодо пунктів 2, 10, 12, 13 Вимог позивач також з ними не згоден, та зазначає, що фахівці ДФІ вже неодноразово навмисно залишають поза увагою вимоги діючого в Україні законодавства, яке регулює сферу дії галузевих угод у порівнянні до дії колективних угод, укладених між адміністраціями підприємств та профспілковими комітетами. Та вказує, що будь-які поліпшення умов оплати праці власних працівників КП «ТМО» здійснює за рахунок власних коштів, в межах фонду заробітної плати, за принципом додержання мінімальних гарантій, встановлених законодавством та умов Колективного договору.

По пункту 3 Вимоги зазначає, що відносно фінансових порушень, в частині видатків на заробітну плату з нарахуваннями, виявлених при попередній ревізії та встановлених актом ревізії ДФІ в Одеській області від 29.09.2014 № 06-11/170 за період з 01.06.2012 по 30.06.2014 щодо недоотримання працівниками підприємства 14028641,56 грн. та надлишково сплачених коштів у сумі 8307383,14 грн. вже зазначено у вимозі ДФІ в Одеській області від 10.11.2014 № 15-06-23-14/10098 про усунення виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності порушень законодавства, яка є предметом оскарження в суді. Таким чином, на думку позивача, порушення, що відображені у попередньому акті ревізії знаходяться в стадії касаційного оскарження та не можуть бути предметом зауважень теперішнього акту ревізії до прийняття судом остаточного рішення.

По пункту 11 Вимоги позивач вважає висновки про недоотриману заробітну плату є безпідставними, тому що заробітна плата на підприємстві складається не тільки з окладу, який проаналізували фахівці-інспектори. При умові перегляду окладів значно раніше. Для збалансування фонду оплати праці, закладеному до тарифу на теплову енергію, створилася б необхідність зменшення діючих необовязкових доплат та надбавок.

По пункту 15 Вимоги позивач зазначає, що на час проведення відповідних операцій по відрахуванню соціального внеску вони відбувалися у відповідності до вимог законодавства та вимог уповноважених державних органів, що здійснюють функції контролю за правильністю обчислення та відрахування цих виплат. Також звертає увагу на те, що відрахування соціального внеску на загальну суму 66,2 тис. грн. не було нанесено жодних збитків підприємству за період з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року у звязку з тим, що при надходженні коштів з бюджету на виплату компенсації середнього заробітку мобілізованим підприємством проводилися перерахунки внесків і сума відрахувань цілком відповідала сумам надходжень.

По пункту 16 Вимоги щодо проведення претензійно-позовної роботи по вжиттю заходів для своєчасного стягнення дебіторської заборгованості, яка рахувалась з липня 2009 року за контрагентом ТОВ «Севтрансгаз» на загальну суму 934301,88 грн., позивач вказує, що згідно протоколу вилучення від 20.01.2010 року слідчого Портофранківського ВМ РВ ОМУ ГУ УМВС України в Одеській області були вилучені оригінали первинних документів відносно ТОВ «Севтрансгаз», що відповідно до вимог ст.ст. 6, 54, 57, 62 ГПК виключає ведення претензійно-позовної роботи.

В звязку з чим, на підставі викладеного, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 10, 11, 12, 13, 15, 16 Вимоги про усунення порушень законодавства від 19.12.2015 № 15-06-23-14/11499 Державної фінансової інспекції в Одеській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечував щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях. При цьому представник відповідача звертає увагу, що Державна фінансова інспекція в Одеській області предявила вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси», які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю відповідач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, зазначив, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Профспілковий комітет КП «Теплопостачання міста Одеси», до судового засідання не зявився, про явку сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» є комунальним підприємством, створеним відповідно до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 101-У «Про реорганізацію комунального підприємства «Одесатеплокомуненерго» та комунального підприємства «Одесатеплоенерго» шляхом злиття комунального підприємства «Одесатеплокомуненерго» та комунального підприємства «Одесатеплоенерго» та створення на їх базі комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси».

Підприємство здійснює свою діяльність згідно із Статутом (нова редакція), затвердженим рішенням Одеської міської ради № 1535-УІ від 22.112011 року, зареєстрованим виконавчим комітетом Одеської міської ради 24.02.2011 року за реєстраційним №3022890.

На виконання п. 2.9 плану роботи Державної фінансової інспекції України на III квартал 2015 року та на підставі направлень на проведення ревізії, ревізійною групою ДФІ в Одеській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (далі Підприємство, КП «ТМО» або КП «Теплопостачання м. Одеси»), за період з 01.07.2014 по 31.07.2015 року. Ревізію проведено з 06.08.2015 по 29.10.2015 року (30 робочих днів) з призупиненням з 31.08.2015 по 04.09.2015 та з 21.09.2015 по 23.10.2015 року у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану з відома в.о. директора підприємства ОСОБА_2 та головного бухгалтера ОСОБА_3. Про початок проведення ревізії об'єкт контролю повідомлено листами від 22.07.2015 № 810-28/1685.

За наслідками перевірки складено «Акт про результати ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси» за період з 01.07.2012р. по 31.07.2015р.» №810-16/20 від 05.11.2015 р. (а.с. 17-54 т.1)

З метою усунення виявлених в результаті ревізії порушень, Державною фінансовою інспекцією в Одеській області направлено позивачу вимогу «Щодо усунення виявлених під час ревізії порушень законодавства» № 15-06-23-14/11499 від 09.12.2015р., яка отримана позивачем 21.12.2015р.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю субєктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Судом встановлено, що у даній справі оскаржується вимога органу державного фінансового контролю в частині, зокрема пункти 1,2,3,10,11,12,13,15,16 Вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-06-23-14/11499 від 09.12.2015 р. «Про усунення недоліків та порушень».

В п. 1 Вимоги зазначено, що в порушення вимог п.6 Порядку та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30, п.п.18,19,20,21 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 159 та статті 137. 17 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами, при розрахунку різниці в тарифах для населення суму нарахованої амортизації на безоплатно отримані основні фонди за період з 01.07.2014 по 31.10.2014. КП «Теплопостачання м. Одеси» було віднесено на фактичні витрати без збільшення обсягу доходу на суму нарахованої амортизації, що призвело до зайвого виділення коштів субвенції з державного бюджету на загальну суму 1 951 585,61 гривень. Внаслідок допущення порушення державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 1 951 585,61 гривень

В п. 2 Вимоги вказано, що в порушення п.6 Порядку та умови надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місце самоврядування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.01.2014 № 30 в розрахунок з різниці у тарифах за липень - жовтень 2014 були включені необґрунтовані витрати на заробітну плату у сумі 324049,79 грн. та зайве нарахування і перерахування єдиного соціального внеску загальну суму 120092,86 грн., що в % відношенні відпуску теплової енергії населенню до корисного відпуску теплової енергії споживачам припадає 368061,01 грн. (82,87%), внаслідок чого, зайво отримано та використано субвенції з державного бюджету на загальну суму 368 061,01 грн. Внаслідок допущеного порушення державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 368 061,01 гривень.

Відповідно до п 3. Вимоги при розрахунку потреби в субвенції на погашення заборгованості різниці в тарифах, отриманої в 2014 році, не була врахована сума фінансових порушень, що призвели до втрат, виявлена попередньою ревізією (акт 29.09.2014 № 06-11/170) в відсотковому відношенні відпуску теплової енергії населенню до корисного відпуску теплової енергії споживачам, що призвело до завищення потреби у коштах субвенції та відповідно зайвого отримання субвенції на загальну суму 8 165 435,00 грн., що є порушенням п.6 Порядку та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 та призвело до зайвого отримання коштів субвенції. Внаслідок допущення порушення державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) загальну суму 8 165 435,00 гривень.

В п. 10. Вимоги зазначено, що в порушення вимог ст. 97 Кодексу законів про працю України в частині дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством генеральною та галузевими (регіональними) угодами при укладанні вищезазначеного Колективного договору не застосовували норми, передбачені Галузевою угодою, п.п. 3.1.3-3.1.4 Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово - комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки, у період з 01.07. 2014 по 31.12.2014 року при визначені розміру посадового окладу керівникам, спеціалістам, службовцям та робітникам застосовувалися коефіцієнти співвідношень, які не передбачені відповідною Галузевою угодою, в результаті чого, за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року працівникам підприємства необґрунтовано нараховано та сплачено заробітної плати загальну суму 410 655,08 грн. Внаслідок допущеного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 410 655,08 гривень.

Пунктом 11 Вимоги ДВФ в Одеській області зобовязано КП «ТМО» усунути порушення вимог п.п. 3.1.3-3.1.4 Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово - комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки в результаті заниження посадових окладів (тарифних ставок) працівниками підприємства недоотримано заробітної на загальну суму 5 313 727,73 гривень.

В п. 12. Вимог вказано, що в порушення вимог п. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07. 1993 року № 3356-ХІІ, п. 15 ОСОБА_1 міністрів СРСР 04.12.1981 № 1145 «Про порядок суміщення професій (посад)», із змінами у періоді, що підлягав ревізії, керівникам та заступникам служб, відділів, цехів головним інженерам проводилось нарахування та виплата доплат за суміщення, збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, тоді як за вказаною постановою зазначеній категорії працівників такі виплати заборонені, в результаті, переплата заробітної плати 31-му працівнику склала 158 270,30 гривень.

В п. 13 Вимог зобовязано усунути порушення вимог ст.ст. 94, 102-1 Кодексу законів про працю України від 12.10.1971 № 322-УІІ, із змінами, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03 1995 року № 108/95-ВР, із змінами, працівникам, оформленим в КП «ТМО» на умовах зовнішнього сумісництва, в результаті накладки робочого часу проводилося нарахування та виплата заробітної плати в повному обсязі, що призвело до переплат заробітної плати 12-ти працівникам за період з 01.10.2014 по 31.07.2015 на загальну суму 59 571,68 гривень.

В п. 15 Вимог вказано, що в порушення частини 7 статті 7 Закону України № 2464-VI у період з 01.01.2015 по 30.07.2015 на суму нарахованого та виплаченого середнього заробітку 32-х працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, КП «Теплопостачання м. Одеси» нараховувався ЄСВ у розмірі 37,06 % та зайво було утримано єдиного соціального внеску з виплат середнього заробітку вищезазначених працівників (3,6 %), тоді як на виплати, які компенсуються з бюджету, ЄСВ не нараховується та не втримується, внаслідок чого, за вищезазначений період зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси на загальну суму 66188,43 грн. (залишилась не усунутою сума - 1867,66 грн.).

В п. 16 Вимог зазначено, що в порушення ст. 509 Цивільного кодексу України КП «Теплопостачання міста Одеса» не проведена претензійно-позовна робота щодо вжиття заходів для своєчасного стягнення дебіторської заборгованості, яка рахувалась з липня 2009 року за контрагентом TOB «Севтрансгаз» на загальну суму 934 301,88 грн. та на момент проведення ревізії значилась по рахунку 374/4 «Претензійна робота з підрядними організаціями» як прострочена дебіторська заборгованість за якою минув термін позовної давності, що призвело до втрати Підприємством можливості повернення коштів у вигляді дебіторської заборгованості на загальну суму 934 301,88 грн.

Відтак, посилаючись на п.1 ч.1 ст.8, п.7 ст.10, ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні», пп.15 п.6, п.7 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.2014р., п.п.46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією України, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р., Держспоживінспекція вимагає усунути виявлені порушення у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 р., Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п.6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відтак, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного фінансового контролю є право пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

Між тим, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. У справі ж, яка розглядається, відповідачем пред'явлено вимогу, яка в пунктах 1,2,3,15 вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх не відшкодування позивачем.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зазначена правова позиція відображена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року №21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року, № 21-89а14, від 14 жовтня 2014 року у справі №21-439а14, від 20 січня 2015 року №21-63а14, які згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, перевірка обґрунтованості та правомірності прийнятої вимоги може буди здійснена лише під час звернення органу фінансової інспекції з позовом про стягнення сум, визначених в такій вимозі.

За таких обставин адміністративний позов в частині визнання протиправними та скасування п. п. 1,2,3,15 Вимоги ДФІ в Одеській області від 09.12.2015 року « 15-06-23-14/11499 задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 10, 11 Вимоги ДФІ в Одеській області від 09.12.2015 року « 15-06-23-14/11499, суд зазначає наступне.

Статтею 97 Кодексу законів про працю України встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

За перевірений період, а саме з 01.07.2014 року по 31.07.2015 року на КП Теплопостачання міста Одеси діяв колективний договір на 2012 2017 роки, який був укладені на підставі: - Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки; - Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі Федерація роботодавців ЖКГ України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки.

Пунктом 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, передбачена мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника І розряду- у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом; встановлено єдину сітку між розрядних тарифних коефіцієнтів.

Згідно другого додатку Галузевої угоди на 2010-2012 роки встановлено коефіцієнти співвідношення розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва (мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії), встановлених у колективному договорі згідно з додатком 3 до Галузевої угоди на 2010-2012 роки.

Відповідно п. 3.1.1 Галузевої угоди за 2013-2015 роки передбачено, що мінімальна тарифна ставки (оклад) за просту не кваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка роітника І розряду не менше 120 % розміру мінімальної заробітної алвти, встановленої законом.

Пунктами 3.1.3-3.1.4 Галузевої угоди на 2013-2015 роки встановлено коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду згідно з додатком 2 до цієї Угоди; коефіцієнти співвідношення мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, встановлених в колективному договорі згідно з додатком з до цієї угоди.

Однак, як встановлено в ході ревізії КП Теплопостачання міста Одеси при укладанні Колективних договорів не застосували основні засади Галузевих угод, в результаті чого: у період з 01.07. 2014 по 31.12.2014 працівникам підприємства необґрунтовано нараховано та сплачено заробітної плати загальну суму 410 655,08 грн.

Статтею 5 Закону України Про колективні договори і угоди від 1 липня 1993 року

N 3356-XII передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами.

Статтею 15 Закону України Про оплату праці від 24 березня 1995 року

N 108/95-ВР визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Внаслідок недодержання норм передбачених у Галузевих угодах, за відповідний період працівниками КП Теплопостачання міста Одеси встановлено посадові оклади нижче, ніж передбачено Галузевими угодами, внаслідок чого працівниками підприємства недоотримано заробітної плати на загальну суму 5 313 727,73 гривень.

Враховуючи, що позивачем при складанні колективного договору на 2012-2017 роки не враховувалися Галузеві угоди на 2010-2012 роки та 2013-2015 роки, в результаті чого працівникам підприємства надлишкове нараховано та сплачено коштів (оклад) у сумі 410 655,08 грн., а також, працівникам підприємства встановлені посадові оклади нижче, ніж передбачено в зазначених Галузевих угодах, працівниками недоотримало грошових коштів (оклад) у сумі 5 313 727,73 грн., суд доходить висновку п.10 та п.10 вимоги №15-06-23-14/11499 від 09.12.2015 року.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що КП "Теплопостачання міста Одеси" не перебуває у сфері дії сторін Галузевих угод на 2010-2012 роки та на 2013-2015 роки і положення зазначених угод для нього не є обовязковими, оскільки, колективні договори позивача укладались саме на підставі зазначених Галузевих угод.

Сам по собі факт перевищення загальної нарахованої суми заробітної плати, з урахуванням виплачених надбавок, по кожному окремому працівнику розміру мінімальних гарантій Галузевих угод не дає підстав роботодавцю для заниження розмірів посадових окладів працівників підприємства, адже всі інші доплати та надбавки, відповідно до положень законодавства про працю, обчислюються саме з посадового окладу працівника.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що п. 10, 11 Вимоги ДФІ в Одеській області від 09.12.2015 року є обгрунтованими та правомірними.

Стосовно пункту 12 Вимоги ДФІ в Одеській області від 09.12.2015 року № №15-06-23-14/11499, суд зазначає наступне.

Пунктом 15 Порядку суміщення професій (посад) (із змінами), затвердженого ОСОБА_1 міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145, який встановлює перелік посад, які мають право на суміщення визначено, що зазначений порядок не розповсюджується на керівників підприємств та організацій, їх заступників та помічників, головних спеціалістів, керівників структурних підприємств, відділів, цехів, служб та їх замісників.

Ревізією встановлено, що керівникам та заступникам служб, відділів, цехів, головним інженерам та їх заступникам проводилися нарахування та виплата доплати за збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) завданих Підприємству на загальну суму 158 270,30 грн.

Враховуючи, що керівникам та заступникам служб, відділів, цехів, головним інженерам та їх заступникам КП Теплопосточання м.Одеси безпідставно проводилися нарахування та виплата доплати за збільшення обсягу робіт та доплати за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника, суд дійшов до висновку про правомірність пункту12 спірної вимоги.

Щодо вимоги визнати протиправним та скасувати п. 13 Вимоги, суд також вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

Ревізією дотримання законодавства при здійсненні операцій з оплати праці сумісників та наявності фактів оплати праці за невідпрацьований час на підставі отриманих відповідей, яка проведена за працівниками, які вказані в реєстрі встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 94, 102-1 Кодексу законів про працю України від 12.10.1971 № 322-УІІ, із змінами, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, із змінами, працівникам, оформленим в КП «Теплопостачання м. Одеси» на умовах зовнішнього сумісництва, в результаті накладки робочого часу проводилося нарахування та виплата заробітної плати в повному обсязі, що призвело до переплат заробітної плати 12-ти працівникам за період з 01.10.2014 по 31.07.2015 на загальну суму 59 571,68 грн., в тому числі: у жовтні - грудні 2014 року - 15737,09 грн., у січні - липні 2015 року - 43834,59 грн. Як наслідок, зайво проведено нарахування єдиного соціального внеску на загальну суму 22 077,26 грн., в тому числі: у жовтні - грудні 2014 року -5832,17 грн., у січні - липні 2015 року - 16245,10 грн. Внаслідок допущеного порушення КП «Теплопостачання м. Одеси» завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 81 648,94 гривень.

В ході ревізії було з метою отримання інформації щодо завантаженості за основним місцем роботи, термінів перебування у відрядженнях, на лікарняному, на санаторно-курортному відпочинку зовнішніх сумісників до 13-ти установ та організацій направлені запити, з яких отримано 11-ть відповідей. Інформація викладена в довідці про наявність сумісників (зовнішніх) КП «Теплопостачання м. Одеси» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2015 року. (а.с. 300 311 т.1).

Представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені відповідачем порушення.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що має місце факт необґрунтованого нарахування та виплати в період з 01.10.2014 по 31.07.2015 на загальну суму 59 571,68 грн., в тому числі: у жовтні - грудні 2014 року - 15737,09 грн., у січні - липні 2015 року - 43834,59 грн. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) Підприємству на суму 59 571,68 гривень.

При цьому, повторюючись, суд зазначає, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна, так само як і правильність визначення відповідальних осіб за виявлені в ході ревізії порушення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Позовна вимога про визнання протиправним та скасування п. 16 Вимоги відповідача також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В ході ревізії посадовими особами відповідача встановлено, що в порушення ст. 509 Цивільного кодексу України КП «Теплопостачання міста Одеса» не проведена претензійно-позовна робота щодо вжиття заходів для своєчасного стягнення дебіторської заборгованості, яка рахувалась з липня 2009 року за контрагентом TOB «Севтрансгаз» на загальну суму 934 301,88 грн. та на момент проведення ревізії значилась по рахунку 374/4 «Претензійна робота з підрядними організаціями» як прострочена дебіторська заборгованість за якою минув термін позовної давності, що призвело до втрати Підприємством можливості повернення коштів у вигляді дебіторської заборгованості на загальну суму 934 301,88 грн.

В обґрунтування своє правової позиції представник позивача зазначив, що згідно протоколу вилучення слідчого Портофранківського ВМ РВ ОМУ ГУ УМВС України в Одеській області від 20.01.2010 року були вилучені оригінали первинних документів відносно ТОВ «Севтрансгаз», що відповідно до ст.ст 6, 54, 57, 62 Господарського процесуального кодексу України виключає ведення претензійно позовної роботи. Також представник позивача зазначив, що до теперішнього часу слідством не вирішено питання щодо потерпілого то розміру збитків.

Проте, суд вважає зазначені доводи безпідставними та необґрунтованими, оскільки зазначені положення Закону жодним чином не обмежують позивач в праві на звернення за судовим захистом. Разом з тим, суд зазначає, що позивач також не позбавлений можливості звернутися до правоохоронних органів та отримати копії вилучених первинних документів. Між тим, жодних належних доказів того, що позивач намагався реалізувати своє на судовий захист та в період з 2010 року по 2016 рік звертався до правоохоронних органів з метою отримання первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Севтрансгаз» представником позивач до суду не надано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси задоволенню не підлягають.

Суд, вирішуючи спір, розподіляє судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України.

Разом з тим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року, суд відстрочив Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачу належить сплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 261 416,95 грн. (двісті шістдесят одна тисяча чотириста шістнадцять тисяч девяносто пять гривень).

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, а тому адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч. 6 ст. 128, ст. ст. 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Державної фінансової інспекції в Одеській області, третя особа профспілковий комітет КП «Теплопостачання міста Одеси» про визнання протиправними та скасування пунктів 1,2,3,10,11,12,13,15,16 Вимоги про усунення порушень законодавства від 09.12.2015 року №15-06-23-14/11499 Державної фінансової інспекції в Одеській області, в повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, що знаходиться за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1 Б) судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру в розмірі 261 416,95 грн. (двісті шістдесят одна тисяча чотириста шістнадцять тисяч девяносто пять гривень) на наступні платіжні реквізити отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) 828011; рахунок отримувача 4005; код класифікації доходів бюджету 22030001; призначення платежу: 101.

ОСОБА_1 може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

ОСОБА_1 набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук