Справа № 804/13893/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" липня 2016 р. справа №804/13893/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 р., прийняту в порядку скороченого провадження, у справі №804/13893/15

за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

встановив:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив стягнути суму частини податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 123441,99 грн. з фізичної особи ОСОБА_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач не платив у добровільному порядку узгоджене податкове зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 123 441,99 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Заявник, зокрема, зазначив, що суд розглядає відповідача як фізичну особу в той час коли ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності. Пунктом 6 Постанови №507 визначено, що суб'єкт малого підприємництва звільняється від плати (податку) на землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності. Законодавством України до 01.01.2011р. було встановлено дві обов'язкові умови, за яких суб'єкт підприємницької діяльності не є платником плати (податку) за землю: 1) перебування на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку, про що отримано свідоцтво про сплату єдиного податку; 2) земельні ділянки, які є об'єктом плати за землю, використовуються для провадження підприємницької діяльності. Також абзацом "г" пп. 1 п. 1 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що з 01.01.2011 до внесення змін до розділу XIV цього Кодексу в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ про спрощену систему та абзаци 6 - 28 п. 1 ст.14 розділу IV Декрету про прибутковий податок

застосовуються з урахуванням, зокрема, таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для провадження підприємницької діяльності. Зазначені зміни були внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності" від 04.11.2011р. №4014-VI. Наразі підпунктом 297.1.4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України зазначено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності. Таким чином, платник єдиного податку, який є власником землі або землекористувачем (не орендарем земельної ділянки), не сплачує земельний податок до бюджету за ті земельні ділянки, які використовуються ним у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач має податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 123 441,99 грн., що утворився в результаті наступного.

19.08.2014 року відповідачу нараховано земельного податку у розмірі 41 147,33 грн. (документ № 7764-15 від 20.06.2014р.).

У зв'язку із несплатою грошового зобов'язання ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська була направлена відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 21.08.2014р. №2158-25, якою визначена сума податкового боргу у розмірі 41 147,33 грн.

15.10.2014 року ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська винесено податкове повідомлення-рішення №11048-15, яким відповідачу нараховано грошове зобов'язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" у сумі 41 147,33 грн., та податкове повідомлення-рішення №11049-15, яким відповідачу нараховано грошове зобов'язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" у сумі 41 147,33 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача на підставі того, що:

- доказів оскарження податкових повідомлень-рішень №11048-15 від 15.10.2014 року, №11049-15 від 15.10.2014 року та податкової вимоги форми "Ф" від 21.08.2014 р. №2158-25 відповідачем не надано;

- наявність заборгованості відповідача в розмірі 123 441,99 грн. підтверджена зворотнім боком облікової картки платника;

- задекларовані зобов'язання відповідачем у встановлений законодавством строк сплачені не були.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію (п. 14.1.39 ПК України).

Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 ПК України).

Пунктом 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4). У разі коли у платника податків, якому надіслано вимогу, сума боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума боргу, що виник після надіслання (вручення) вимоги (п. 59.5).

Відповідно до вимог пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Таким чином, чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач не сплатив у добровільному порядку податковий борг зі сплати земельного податку за узгодженими податковими зобов'язаннями в сумі 123 441,99 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі №804/6285/15 задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №11049-15, прийняте Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 15.10.2014 р., про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2013 р. в розмірі 41147,33 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №11048-15, прийняте Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 15.10.2014 р., про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2012 р. в розмірі 41147,33 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №7764-15, прийняте Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 12.06.2014 р., про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2014 р. в розмірі 41147,33 грн.

Отже, позивач у цій справі звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб на суму 123 441,99 грн. за 2012-2014рр. за неузгодженими грошовими зобов'язаннями.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених ПК України підстав для задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.94 КАС України).

У зв'язку з тим, що колегія судів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову, то судові витрати відповідача на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1357 грн. 86 коп. підлягають стягненню на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 р. у справі №804/13893/15 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1357 грн. 86 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун