Справа № 826/23191/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2016 року № 826/23191/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому просила:

- визнати рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23709288 від 17 серпня 2015 року, та рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24208603 від 07 вересня 2015 року прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, такими, що не відповідають нормам чинного законодавства;

- зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та видати відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24208603 від 07 вересня 2015 року є протиправним, позаяк прийнято без законних на те підстав, та у свою чергу унеможливлює повноцінне користування майном, що є приватною власністю позивача.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість та безпідставність та зазначав, що опорювані рішення є правомірними, та зазначає, що саме Договір № 29а-72 ФК про участь у ФФБ від 13 березня 2008 року, Додаток №1 до Договору № 29а-72 ФК від 13 березня 2008 року та Додаткова угода №1 до Договору № 29а-72 ФК про участь у ФФБ від 02.09.2014 року є документами, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, а оскільки заявником не було подано Свідоцтво про участь у ФФБ, яким визначається сума грошових коштів, що передана Довірителем Управителю в довірчу власність з метою отримання Довірителем у власність об'єкту інвестування, характеристика об'єкту інвестування, строки введення в експлуатацію та передачі будівництва під заселення, а також строки внесення до ФФБ грошових коштів, з огляду про що у задоволенні просив відмовити.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що представником позивача за довіреністю 29.07.2015 було подано заяву про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачем за наслідком розгляду вказаної заяви було прийнято рішення №23709288 від 17 серпня 2015 року про зупинення розгляду заяви, з підстав подачі заявником неповного пакету документів, зокрема: Свідоцтва про участь у ФФБ, яким визначається сума грошових коштів, що передана Довірителем Управителю в довірчу власність з метою отримання Довірителем у власність об'єкту інвестування, характеристика об'єкту інвестування, строки введення в експлуатацію та передачі будівництва під заселення, а також строки внесення до ФФБ грошових коштів та надано заявникові п'ятиденний строк для усунення вказаних обставин.

В подальшому, з підстав не усунення обставин, що слугували підставою для зупинення розгляду заяви, відповідачем прийнято рішення від 07.09.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 24208603.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю рішень державного реєстратора №№23709288, № 24208603, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Поряд з цим, процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013 року №868 (надалі також - Порядок №868).

Так, пунктом 50 Порядку №868 визначено перелік документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, до яких належать, зокрема:

- документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

При цьому, у разі участі у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об'єкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування.

У разі придбання майнових прав на об'єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об'єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав.

- довідка (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав);

- технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо);

- завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва):

- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

- документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. У разі коли завершення будівництвом об'єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 p., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає:

- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

- документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася);

- затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва.

Матеріали справи свідчать, що представником позивача до заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень № 23232921 були подані наступні документи:

- договір про участь у ФФБ, серія та номер: 29а-72ФК, виданий 13.03.2008, видавник: ДП «ФК «Інтербудінвест»;

- акт приймання-передачі квартири, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2014, видавник: ДП «ФК «Інтербудінвест»;

- довідка, серія та номер: 44, виданий 03.09.2014, видавник: ДП «ФК «Інтербудінвест»;

- договір уступки майнових прав, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2008, видавник ДП «ФК «Інтербудінвест»;

- додаткова угода, серія та номер:1, виданий 02.09.2014, видавник: ДП «ФК «Інтербудінвест»;

- додаткова угода, серія та номер:1, виданий 13.03.2008, видавник: ДП «ФК «Інтербудінвест»;

- копія витягу з наказу, серія та номер: 126, виданий 08.08.2014, видавник: Департамент містобудування та архітектури;

- копія листа, серія та номер: Д-4821/Д-4930/Д-4974-8.4, виданий 12.01.2015, видавник: ДРС ГУЮ м. Києва;

- копія листа, серія та номер: Д-23377, виданий 19.12.2014, видавник Міністерство юстиції України;

- технічний паспорт та його копія, серія та номер: б/н, виданий 12.08.2014, видавник Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна;

- копія опису відправлених документів до УДР ГТУЮ у м. Києві, серія та номер: б/н, виданий 18.08.2014, видавник: ДП «ФК «Інтербудінвест».

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач зазначав, що відсутність Свідоцтва про участь в ФФБ унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на об'єкт.

Суд відхиляє такі доводи відповідача, зважаючи про таке.

Так, пунктом 2.9 Договору №29а-72 ФК передбачено, що Довіритель ФФБ протягом 10 календарних днів після отримання письмового повідомлення Управителя про введення об'єкта будівництва в експлуатацію здійснює остаточні розрахунки за даними БТІ та отримує в Управителя ДОВІДКУ, що підтверджує право Довірителя ФФБ на отримання у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування, в обмін на Свідоцтво про участь у ФФБ.

Також, розділом третім Договору №29а-72 ФК, а саме пунктом 3.3.8. визначено, що в обов'язки Довірителя протягом 10 (десяти) календарних днів після отримання письмового повідомлення Управителя про введення Об'єкта будівництва в експлуатацію здійснити остаточні розрахунки за даними БТІ та отримати в Управителя ДОВІДКУ, що підтверджує право Довірителя на отримання у власність закріпленого за ним Об'єкта інвестування, в обмін на Свідоцтво про участь у ФФБ , що і було виконано.

Тобто, умовами Договору визначено, що хоча Свідоцтво про участь в ФФБ і є невід'ємною його частиною, але видається відповідно до п.2.3. Довірителю після внесення ним коштів у сумі не менш ніж 40 % від вимірювальної ціни об'єкта інвестування та після здійснення повного розрахунку за даними БТІ обмінюється на Довідку, яка підтверджує право на отримання у власність закріпленого за ним Об'єкта інвестування.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що Довідка про право Довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування подавалась разом з іншими документами, що прямо зазначено в картці прийому заяви № 23232921.

Водночас, в ч. 1 ст. 24 Закону №1952, визначений вичерпаний перелік правових підстав для відмови у державній реєстрації прав, до яких зокрема належать: - заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; - нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; - із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта; - подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; - заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; - заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність рішення №24208603 від 07 вересня 2015 року, так як наслідок наявність правових підстав для його скасування.

Однак, рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23709288 від 17 серпня 2015 року, задоволенню не підлягає, з огляду про наступне.

Відповідно до положень ст.22 Закону №1952 у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений ч.5, ч.7 і ч.8 ст.15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, як вбачається з вищезазначеного, нормами чинного законодавства чітко визначено, що єдиною підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є надання заявником не в повному обсязі документів, що передбачені нормативно - правовими актами.

Однак, Порядком № 868 взагалі не передбачено обов'язок подання документа, що засвідчує суму грошових коштів, що передається Довірителем Управителю в довірчу власність, характеристику об'єкту інвестування, строки ведення об'єкта будівництва в експлуатацію та передачі об'єкта будівництва під заселення, а також строки внесення до ФФБ грошових коштів. Відтак апелювання відповідача про правомірність рішення про зупинення розгляду заяви, з підстав подання неповного пакету документів, а саме: відсутність Свідоцтва про участь у ФФБ, є таким, що не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Проте, оскільки рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23709288 від 17 серпня 2015 року, є проміжним та таким, що вичерпало свою дію, внаслідок чого, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позовна вимога про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та видати відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно, задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Так, оскільки відповідно до ст. 3 Закону «Про державну реєстрацію речові прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом, тобто повноваження щодо вирішення питання реєстрації права власності належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, а отже і не може бути предметом судового розгляду у адміністративному суді.

Однак, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

В силу ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у державній реєстрації права власності, подання позивачем повного пакету документів для проведення зазначених реєстраційних дій, передбаченого Законом та Порядком, належним способом відновлення порушених прав та інтересів останнього, на переконання суду, є не лише визнання судом протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача, а й зобов'язання повторно розглянути подану позивачем заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 11, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24208603 від 07 вересня 2015 року.

Зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві повторно розглянути подану заяву №23232921 щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська 29 - А, кв. 72.

У решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур