Справа № 2а/0570/4077/2011
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 р. Справа №2а/0570/4077/2011

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16 год. 25 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., при секретарі судового засідання Піскурєвій Ю.А., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, треті особи Відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_4 акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_5 про визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2011 ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (відповідач 1), Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області (відповідач 2), третя особа Відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міста Маріуполя Донецької області про визнання незаконними дій по продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, а саме:

- продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, без згоди опікунської ради в порушення ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» №2623-4 від 02.06.2005;

- щодо неповідомлення виконавчою службою позивача про передачу виконавчого провадження з Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції до Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, чим порушено ст.20-1 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови Міністерства юстиції України від 12.05.2008;

- визнати незаконними дії Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_2, чим були порушені п. 3.11 Положення про прилюдні торги, внаслідок чого позивач не скористався своїм правом участі в торгах і купівлі квартири, приймаючи участь в торгах безкоштовно відповідно до п. 3.17 Положення про прилюдні торги;

- визнання незаконними дії відповідачів щодо не ознайомлення позивача про результати оцінки, переоцінки квартири, чим порушені вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнання дій відповідачів щодо продажу спірної квартири нижче її реальній вартості;

- визнання недійсним акт про проведення торгів від 17.09.2010;

- визнання недійсним свідоцтво від 28.09.2010 про придбання на торгах квартири, яка розташована в АДРЕСА_3.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.04.2011 залучені до участі у даній адміністративній справі у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (третя особа 2) та ОСОБА_6 (третя особа 3).

18.04.2011 представником позивача до початку розгляду справи по суті надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив:

- визнати недійсними (незаконними) дії Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції щодо неповідомлення позивача про передачу виконавчого провадження Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, чим порушено ст.20-1 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати незаконними дії відповідача 2 щодо прийняття до виконання виконавчого провадження стосовно позивача, чим порушено ст.20-1 Закону України «Про виконавчого провадження»;

- визнати незаконними дії відповідача 2 щодо продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_4, без згоди опікунської ради в порушення ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» №2623-4 від 02.06.2005;

- визнати незаконними дії відповідача 2 щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_5, чим були порушені п. 3.11 Положення про прилюдні торги, внаслідок чого позивач не скористався своїм правом участі в торгах і купівлі квартири, приймаючи участь в торгах безкоштовно відповідно до п. 3.17 Положення про прилюдні торги;

- визнати незаконними дії відповідача 2 щодо продажу квартири нижче її реальній вартості;

- визнати недійсним ОСОБА_7 про проведення публічних торгів від 17.09.2010 щодо продажу квартири, яка розташована в АДРЕСА_4, як проведені з вищезазначеними порушеннями чинного законодавства;

- визнати недійсним свідоцтво від 28.09.2010 року про придбання на торгах квартири, яка розташована в АДРЕСА_3, ОСОБА_6 як видане на підставі незаконного ОСОБА_7 про проведення публічних торгів від 17.09.2010.

04.05.2011 позивач через відділ діловодства та документообігу суду подав заяву про уточнення позову, відповідно до якої просив:

- визнати незаконними дії відповідача 2 при складанні акту опису та арешту майна від 22.03.2010;

- визнати недійсним акт опису та арешту майна від 22.03.2010.

Ухвалою Донецького оружного адміністративного суду від 05.05.2011 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_8 про уточнення позову в даній адміністративній справі, яка була ухвалена у судовому засіданні 05.05.2011.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.05.2011 провадження у даній адміністративній справі було закрито в частині вимог про визнання недійсним свідоцтва від 28.09.2010 про придбання на торгах квартири, яка розташована в АДРЕСА_6, ОСОБА_6 як видане на підставі незаконного акту про проведення публічних торгів від 17.09.2010.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.06.2011 ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 05.05.2011 про закриття провадження в частині позовних вимог залишено без змін.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_7 була продана на прилюдних торгах, чим порушено його права як власника. Також при відчуженні майна порушено вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», оскільки у квартирі був зареєстрований неповнолітній, а попереднього дозволу органів опіки та піклування не було отримано, продаж здійснено за заниженою вартістю квартири, власник не був повідомлений про передачу виконавчого провадження до іншої виконавчої служби та не повідомлений про проведення прилюдних торгів внаслідок чого був позбавлений можливості участі у торгах та права викупу квартири.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та додатково зазначив, що акт опису та арешту майна від 22.03.2010 є недійсним, оскільки з акту вбачається, що акт як-бито складений у квартирі АДРЕСА_8, позивач як власник квартири не був присутнім при складанні акту та не підписував його. Ключі від квартири державний виконавець не мав, так як в квартирі проживала сімя ОСОБА_3. Посилаючись на статті 19 та 30 Конституції України, вимоги Інструкції про проведення виконавчих дій, представник позивача вважає, що акт не був складений в квартирі, вважає його сфальсифікованим, тому є недійсним.

Представник відповідача 1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування заперечень зазначив, що дії відповідачів щодо передачі та прийняття до виконання виконавчого напису № 1534 є правомірними та відповідають вимогам ст. 20-1 Закону, оскільки копії усіх постанов направлені уповноваженою особою сторонам виконавчого провадження із супровідним листом від 12.05.2009. Щодо належного повідомлення про дату, час і місце проведення торгів та направлення акту про реалізацію предмета іпотеки представник зазначив, що у матеріалах справи наявні листи Донецької філії «Спеціальне підприємство Юстиція» № 17-06/318 від 04.06.2010 та №17-08/731 від 13.08.2010, якими було зазначено адресатами боржника та стягувача, тому доводи представника позивача є безпідставними . Представник відповідача 2 посилається на те, що на момент укладення Іпотечного договору неповнолітня дитина прав власності на користування предметом іпотеки не мала, тому надання згоди органу опіки та піклування не було потрібно.

Представник третьої особи 1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У 2011 році представник третьої особи 1 надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вважав, що прилюдні торги з реалізації даної квартири були проведені з порушенням інтересів неповнолітньої дитини (том І а.с.142). У 2016 році представник третьої особи 1 надіслав клопотання, згідно з яким просить суд розглянути справу з урахуванням прав та законних інтересів дитини та в подальшому розглядати справу без нашої участі (том ІІ а.с.176).

Представник третьої особи 2 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав письмову правову позицію, в якій посилався на те, що реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Вважає, що відповідачі при вчиненні виконавчих дій діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа 3 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляд у справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала письмові заперечення, в яких зазначив, що договором про надання згоди на відчуження належного позивачеві майна у разі порушення ним зобовязань є саме договір іпотеки, на момент укладення якого в квартирі не було зареєстровано жодної особи. Видача виконавчого напису, відкриття виконавчого провадження та видача свідоцтва про право власності є наслідками невиконання умов договору іпотеки від 15.06.2006. Зазначила, що з моменту сплати всіх коштів за придбане майно, та отримання свідоцтва про право власності ОСОБА_6 є добросовісним набувачем майна відповідно до п. 2 ст. 33 ЦК України, що підтверджує безпідставність вимог про визнання недійсним свідоцтва від 28.09.2010 про придбання квартири.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача 2, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2006 на праві власності належала квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 (далі за текстом - квартира).

15.06.2006 між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір, відповідно до якого в якості забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих позивачу за кредитним договором №128руп-06-06 від 15.06.2006, передана належна позивачу на праві власності квартира.

Згідно п. 7.1.10 даного договору іпотекодавець зобовязаний не реєструвати (прописувати) в квартирі, що є предметом іпотеки, будь-яких осіб без дозволу Іпотекодержателя (том І а.с.150-154).

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 кредитних обовязків, приватним нотаріусом ОСОБА_9 10.12.2008 здійснено виконавчий напис з пропозицією звернути стягнення на майно квартиру позивача у рахунок погашення суми нарахованої, але не погашеної пені загальної суми заборгованості, нарахованих, але не погашених процентів, нарахованої, але не погашеної щомісячної комісії за період з 11.05.2008 по 10.12.2008 на суму 176 458,21 грн.

На підставі заяви філіалу «Донецьке РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 15.12.2008 №01/7206, відповідачем 1 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1534 від 10.12.2008, про що винесена постанова №16/908 про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2009.

На підставі постанови про передачу виконавчого провадження від 06.05.2009, винесеної заступником начальника-начальника першого відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_10, передано виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1534, виданого 10.12.2008 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9 про звернення стягнення на майно-квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9, яка належить на праві власності ОСОБА_3В.(том І а.с.120).

На підставі постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження від 12.05.2009, винесеної головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень першого ВДВС Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_11 вищезазначене виконавче провадження прийнято до виконання (том І а.с.119).

Частиною 3 ст. 20-1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в установленому Міністерством юстиції України порядку на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України або підрозділу примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції можуть передаватися інші виконавчі провадження, що знаходяться на виконанні в органах державної виконавчої служби. Про прийняття до виконання виконавчого провадження або передачу виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого виноситься вмотивована постанова, з якою ознайомлюються сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час передачі виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Зазначена норма кореспондується з положеннями Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого, затвердженого наказом Мінюсту України від 17.05.2004 № 38/5 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 2.2 Порядку посадова особа про передачу матеріалів виконавчого провадження виносить вмотивовану постанову. У постанові зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, визначаються особи, на яких покладаються обов'язки щодо передачі та прийняття матеріалів виконавчого провадження, встановлюються спосіб та строки передачі.

При цьому, пунктом 2.3 встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти (передати) матеріали виконавчого провадження у спосіб та строки, зазначені в постанові.

Пунктом 4 Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого передбачено підстави для передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого або виконавчої групи.

В судовому засіданні судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постанови про передачу виконавчого провадження та про прийняття до виконання виконавчого провадження направлені Відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області на адресу позивача для відома супровідним листом від 12.05.2009 №2/1146-9П (том І а.с.118), про що було здійснено відповідний запис в журналі реєстрації вихідної кореспонденції (том І а.с.172-173).

Таким чином дії відповідачів щодо передачі та прийняття до виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 1534 є правомірними та такими, що відповідають вимогам статті 20-1 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого, з огляду на що, в цих частинах позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимог про визнання незаконними дії відповідача 2 щодо продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_4, без згоди опікунської ради в порушення ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» №2623-4 від 02.06.2005, суд вважає зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 №2623-IV для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до довідки про склад сімї за лицевим розрахунком № 97, квартиронаймачем за адресою АДРЕСА_10 є ОСОБА_8 до складу сімї якого входили з 08.07.2006 ОСОБА_3 квартиронаймач, з 04.07.2006 ОСОБА_12 дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08.07.2006 ОСОБА_13 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12.12.2008 ОСОБА_14 онук, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні наголошував на те, що на момент здійснення виконавчого напису приватним нотаріусом ОСОБА_9 та реалізації цієї квартири за зазначеною адресою, неповнолітній ОСОБА_14 не був зареєстрованим.

Як вже було встановлено судом вище, виконавчий напис здійснений приватним нотаріусом ОСОБА_9 10.12.2008.

Отже, наведене вище свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_14 був зареєстрований у квартирі позивача вже після здійснення виконавчого напису приватним нотаріусом.

Крім того, у судовому засіданні підтверджено показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, що у квартирі АДРЕСА_11 ніхто не проживав, ані позивач, ані його дружина, ані дочка, ані неповнолітній ОСОБА_14.

Крім того, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 стверджували, що квартира №97 у будинку 11, розташованої по вулиці Купріна у місті Маріуполі Донецької області не була придатної до життя.

Разом із тим, представником відповідача 2 надано до суду звіт фізичної особи-підприємця ОСОБА_15 про оцінку вартості квартири №97, розташованої за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Купріна, 11, від 11.10.2010. На сторінці 19 даного звіту ілюстровані фотографії даної квартири. Дослідивши дані докази суд вважає, що в даній квартирі ніхто проживати не може, оскільки дана квартира не придатна для проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виконавчі дії, в розумінні цієї норми, не є правочином, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, у відповідності до статей 52, 61, 62, 62-1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент спірних правовідносин), з яких слідує, що примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду (виконавчим написом) з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а отже, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду (виконавчого напису) не потрібна.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.09.2010 (у справі №6-7615св10).

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами не передбачено у даному випадку отримання згоди органу опіки та піклування при здійсненні виконавчого провадження, оскільки примусова реалізація предмета іпотеки за виконавчим написом з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням виконавчого напису. З урахуванням цього та встановленого факту реєстрації неповнолітнього ОСОБА_14 вже після здійснення виконавчого напису, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно пояснень представника позивача щодо недійсності акту опису та арешту майна від 22.03.2010 у звязку з тим, що зазначений акт не міг бути складений у квартирі позивача, оскільки ключі від зазначеної квартири знаходились тільки у сімї позивача, так як в даний період проживала сімя ОСОБА_12, суд зазначає таке.

В матеріалах справи міститься акт опису й арешту майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_12, від 22.03.2010 серії АА №530269.

У судовому засіданні представник відповідача 2 пояснив, що в зазначеній квартирі ніхто 22.03.2010 не проживав та не знаходився, на вимогу державного виконавця вхідні двері квартири ніхто не відкрив, тому двері були зламані, після чого державним виконавцем був проведений опис й арешт даної квартири.

Зазначений акт опису й арешту майна від 22.03.2010 серії АА №530269 був складений державним виконавцем Буханцовим О.В, у присутності стягувача ОСОБА_17 та понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_18 (том І а.с.114-115).

Отже, зазначені пояснення представника позивача спростовуються наявним в матеріалах справи актом опису й арешту майна від 22.03.2010 та поясненнями представника відповідача.

Стосовно вимоги про визнання незаконними дії відповідача 2 щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_4, чим були порушені п. 3.11 Положення про прилюдні торги, внаслідок чого позивач не скористався своїм правом участі в торгах і купівлі квартири, приймаючи участь в торгах безкоштовно відповідно до п. 3.17 Положення про прилюдні торги, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносие) реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Порядок реалізації майна, зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України, а іншого майна - Кабінетом Міністрів України.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 745/4038.

02.06.2010 між відповідачем 2 та Донецькою філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» був укладений договір №17/429/10/і про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відповідно до п. 1.3 якого на прилюдні торги була передана квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, що є власністю ОСОБА_3

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Відповідно до п.2.5.3 вищезазначеного договору саме на спеціалізовану організацію було покладено обовязок щодо письмового повідомлення відділу, іпотекодавця (позивача по справі), іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом поряду права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Отже, обовязок щодо письмового повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів відповідно до законодавства України покладений на спеціалізовану організацію, а не на державного виконавця.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідне повідомлення направлено Донецькою філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на адресу позивача листом від 04.06.2010 №17-06/318 (том І а.с.78).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем 2 та Донецькою філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» дотримані приписи п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Стосовно отримання зазначених відомостей позивачем (боржником у виконавчому провадженні), суд зазначає наступне.

Відомостей про отримання ОСОБА_3 зазначеного повідомлення до суду не надано.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні зазначив, що надати інформацію щодо підтвердження направлення процесуальних документів позивачу та надати відповідні докази не має можливості, оскільки всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території у м. Донецьку.

Верховний Суд України у постанові від 18.11.2015 у справі №6-1884цс15 зазначив, що за змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання недійсними прилюдних торгів.

Також, Верховний Суд України у своїй постанові від 16.03.2016 у справі №6-323цс16 виклав наступну правову позицію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положення Закону України «Про іпотеку» застосовуються до зобов'язань, виконання яких забезпечене іпотечним майном. До інших зобов'язань, які не забезпечені іпотекою, застосовується Закон України «Про виконавче провадження» й Тимчасове положення.

Крім того, за змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

З огляду на вищевикладене, з урахуванням висновків Верховного Суду України у своїх постановах від 16.03.2016 у справі №6-323цс16 та від 18.11.2015 у справі №6-1884цс15, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії відповідача 2 щодо продажу квартири нижче її реальній вартості суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2010 державним виконавцем відповідно до ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі в виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису №1534 від 10.12.2008, відповідно до якої експертом був призначений ОСОБА_19.

На підставі зазначеної постанови та договору на проведення незалежної оцінки майна від 14.04.2010, підготовлений звіт про незалежну оцінку арештованого та описаного майна, яке належить ОСОБА_3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_13. Згідно зазначеного звіту оціночна вартість квартири складає 176 628,08 грн. (том І а.с.98-99).

Згідно листа Донецької філії приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 25.06.2010 №17-06/439 реалізація нерухомого майна-квартири, яка належить ОСОБА_3, не відбулася у звязку з відсутністю купівельного попиту (том І а.с.77).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо передане торговельним організаціям майно не буде продано протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці. Державний виконавець переоцінює майно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4.8 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна передбачена можливість проведення повторних прилюдних торгів на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30%.

Відповідно до 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року N 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за N 865/4158 якщо передане торговельним організаціям майно не буде продане протягом двох місяців, то воно підлягає переоцінці у термін не більше 10 днів. Державний виконавець переоцінює майно за участю представника торговельної організації у присутності стягувача і боржника чи їх представників та в строк не більше 5 днів передає акт переоцінки майна торговельній організації. Неявка стягувача або боржника не є підставою для припинення дії державного виконавця з переоцінки майна.

22.07.2010 сторонами виконавчого провадження та торгівельній організації відповідачем 2 надіслано лист, згідно з яким повідомлено про проведення переоцінки майна (том І а.с.76).

В матеріалах справи міститься копія поштового повідомлення про вручення листа позивачу особисто 29.07.2010 (том І а.с.90).

30.07.2010 державним виконавцем було складено акт переоцінки майна, відповідно до якого вартість майна-квартири після переоцінки становить 134 237,34 грн. (том І а.с.73). Копія акту переоцінки майна надіслана позивачу рекомендованою кореспонденцією 06.07.2010 (том І а.с.74).

З акту про реалізацію предмета іпотеки від 17.09.2010 квартира, яка належала позивачу була продана ОСОБА_6 за 134 400,00 грн., при стартовій ціні лоту 134 237,34 грн. (том І а.с.53).

Таким чином дії державного виконавця по переоцінці вартості майна у звязку з відсутністю купівельного попиту та її зменшення на 24% є правомірними.

Щодо вимоги про визнання недійсним акт про проведення публічних торгів від 17.09.2010 щодо продажу квартири, яка розташована в АДРЕСА_3, як проведені з вищезазначеними порушеннями чинного законодавства суд зазначає наступне.

03.09.2010 затверджено протокол № 17/429/10/і проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_3, за результатами якого переможцем торгів стала ОСОБА_6, яка запропонувала ціну лоту 134 400 грн. (том І а.с.56).

Статтею 62-2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок оформлення акта про придбання нерухомості у разі реалізації предмета іпотеки державною виконавчою службою.

Після повного розрахунку покупця за придбану нерухомість на підставі протоколу про реалізацію предмета іпотеки та документів, що підтверджують розрахунок за придбану нерухомість, державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Цей акт державний виконавець подає на затвердження начальнику (заступнику начальника) відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Затверджений начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби акт державний виконавець видає покупцеві, а копії акта надсилає стягувачеві і боржникові. На підставі копії цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна.

Після внесення переможцем прилюдних торгів ОСОБА_6 коштів та перевірки дотримання вимог законодавства при реалізації предмета іпотеки головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області на підставі протоколу від 03.09.2010 про проведення прилюдних торгів складено акт про реалізацію предмета іпотеки від 17.09.2010, який є підставою для видачі нотаріусом покупцеві свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Відповідно до цього акту реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Разом із тим, представник відповідача у судовому засіданні надав додаткові пояснення та наголосив, що після реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, яке належить ОСОБА_8, 27.09.2010 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Надати інформацію щодо підтвердження направлення процесуальних документів позивачу та надати відповідні докази не маємо можливості на підставі того, що всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території у м. Донецьку. На теперішній час на виконанні у ВДВС Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавчих проваджень, за якими стороною є ОСОБА_3, не перебуває.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищевикладеного виходить, що відповідачі при вчиненні виконавчих дій, діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судом не визнані недійсними (незаконними) дії відповідачів щодо неповідомлення позивача про передачу виконавчого провадження Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, щодо прийняття до виконання виконавчого провадження стосовно позивача, щодо продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_4, без згоди опікунської ради, щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_4, щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу цієї квартири, щодо продажу квартири нижче її реальній вартості, тому підстав для визнання недійсним акту про проведення публічних торгів від 17.09.2010 щодо продажу квартири, яка розташована в АДРЕСА_14, як проведені з вищезазначеними порушеннями чинного законодавства, у суду не має.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, треті особи Відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_4 акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_5 про визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів.

Повний текст постанови виготовлений 02.08.2016.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8-11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, треті особи Відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_4 акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_5 про визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів відмовити.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини постановлені 28.07.2016. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Крилова М.М.