Справа № 826/18775/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - Пушанко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (Старосамбірське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (Старосамбірське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (Старосамбірське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державною фіскальною службою у Львівській області: від 23.06.2015 № , № , від 17.06.2015 року № , № , № , № , від 18.06.2015 року № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № ;

- Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державною фіскальною службою у Львівській області: від 25.06.2015 № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , від 22.06.2015 № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № .

- Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (Старосамбірське відділення) Головного управління Державною фіскальною службою у Львівській області: від 15.06.2015 № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № ;

- Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державною фіскальною служби у Львівській області: від 18.06.2015 № , №, № , № , № , № , №, № , № , № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Стрийська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Самбірська ОДПІ (Старосамбірське відділення) ГУ ДФС у Львівській області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Стрийською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Самбірською ОДПІ (Старосамбірське відділення) ГУ ДФС у Львівській області та Городоцькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено камеральні перевірки даних, задекларованих у податкових розрахунках з плати за користування надрами позивача та складено наступні Акти перевірок:

- Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області: від 03.06.2015 № 596/15-03/00135390, від 04.06.2015 № 280/13-08-15-00/00135390, № 281/13-08-15-00/00135390, № 282/13-08-15-00/00135390, № 283/13-08-15-00/00135390, № 284/13-08-15-00/00135390, № 285/13-08-15-00/00135390, № 286/13-08-15-00/00135390, № 287/13-08-15-00/00135390, № 288/13-08-15-00/00135390, № 289/13-08-15-00/00135390;

- Стрийською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області: від 29.05.2016 № 001/15-00/00135390, № 002/15-00/00135390, № 003/15-00/00135390, № 004/15-00/00135390, №005/15-00/00135390, №006/15-00/00135390, №007/15-00/00135390, №008/15-00/00135390, №009/1500/00135390, №010/1500/00135390, №011/1500/00135390, №012/1500/00135390, №013/1500/00135390, №014/1500/00135390, №015/1500/00135390, №016/1500/00135390, №017/1500/00135390,№018/1500/00135390,№019/1500/00135390, №020/1500/00135390,№1084/1504/00135390, №1085/1504/00135390, №1086/1504/00135390,№1087/1504/00135390, №1088/1504/00135390, №1089/1504/00135390, №1090/1504/00135390,№1091/15-04/00135390, № 1092/15-04/00135390, № 1093/15-04/00135390;

- Самбірською ОДПІ (Старосамбірське відділення) ГУ ДФС у Львівській області6 від 29.05.2015 року № 108/1500/00135390, № 109/1500/00135390, № 110/1500/00135390, № 111/1500/00135390, № 112/1500/00135390;

- Городоцькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області: від 29.05.2015 року № 452/15-0/00135390, від 29.05.2015 року № 453/15-0/00135390, від 29.05.2015 року № 454/15-0/00135390, від 29.05.2015 року № 455/15-0/00135390, від 29.05.2015 року № 456/15-0/00135390.

В зазначених вище актах перевірок відповідачами встановлено порушення ПАТ «Укрнафта» вимог пп. 1.1. п. 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ Податкового кодексу України в редакції Закону України від 31 липня 2014 року № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України», а саме - застосування позивачем при визначенні податкових зобов'язань з плати за користування надрами, у поданих ПАТ «Укрнафта» 19 травня 2015 року розрахунках, ставок оподаткування, відмінних від тих, які були передбачені пп. 1.1. п. 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ Податкового кодексу України в редакції Закону України від 31 липня 2014 року № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України» (далі - Закон №1621-VII).

На підставі встановлених у вказаних актах перевірки порушень, відповідачами прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, а саме:

- Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області: від 23.06.2015 року № , № , від 17.06.2015 року № , № , № , № , від 18.06.2015 року № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № ;

- Стрийською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області: від 25.06.2015 № № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , від 22.06.2015 № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № .

- Самбірською ОДПІ (Старосамбірське відділення) ГУ ДФС у Львівській області: від 15.06.2015 № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № , № ;

- Городоцькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області: від 18.06.2015 № , №, № , № , № , № , №, № , № , № .

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними і підлягають скасуванню як протиправні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, у 2014 році ПАТ «Укрнафта» було платником плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

У відповідності до ст. 264 ПК України позивачем подано податкові розрахунки із самостійно визначеними розмірами плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень-грудень 2014 року (за кожен місяць із зазначеного періоду).

Загалом позивачем було задекларовано до сплати Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області - 74 574 440, 45 грн., Стрийській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області - 92 688 493,39 грн.; Самбірській ОДПІ (Старосамбірське відділення) ГУ ДФС у Львівській області - 49 381 223, 94 грн.; Городоцькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області - 2 156 326, 33 грн.

В подальшому, 19 травня 2015 року ПАТ «Укрнафта» подало уточнюючі розрахунки з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року та зменшило раніше задекларовані податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин: по Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області - на 19 264 283, 14 грн., Стрийській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області - на 16 347 810, 71 грн.; Самбірській ОДПІ (Старосамбірське відділення) ГУ ДФС у Львівській області - на 7 901 279, 37 грн.; Городоцькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області - на 298 801, 60 грн.

Так, висновки актів перевірки відповідачів мотивовані тим, що ПАТ «Укрнафта» неправомірно зменшено самостійно визначені суми податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин шляхом подання уточнюючих розрахунків, оскільки відповідно до ставок плати за користування надрами згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 підрозділу 91 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України від 31 липня 2014 року №1621-VII) загальна сума податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень-грудень 2014 року не може бути меншою суми, задекларованої позивачем у звітних податкових деклараціях.

Разом з тим, позовні вимоги обґрунтовані тим, що нові ставки плати за користування надрами згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року №1621-VII, який набрав чинності з 04 серпня 2014 року, не можуть застосовуватись з цієї дати, оскільки їх застосування можливе лише з наступного бюджетного періоду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спірні правовідносини виникли у зв'язку з тим, що контролюючий орган збільшив платнику податків суму грошового зобов'язання з плати за користування надрами на суму різниці між сумою податкового зобов'язання, задекларованою у податкових розрахунках з плати за користування надрами, та сумою податкового зобов'язання, визначеного в уточнюючих розрахунках. Вказане пов'язано з тим, що позивачем не застосовано ставки плати за користування надрами, що визначені підпунктом 1.1 пункту 1 підрозділу 91 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року №1621-VII).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У період виникнення спірних правовідносин питання, пов'язані із справлянням плати за користування надрами для видобування корисних копалин, були врегульовані ст. 263 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 263.1.1 пункту 263.1 названої статті ПК України платниками плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Підпунктом 263.2.1 пункту 263.2 статті 263 ПК України визначалось, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством.

Згідно підпункту 263.5.1 пункту 263.5 статті 263 ПК України базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).

Розміри ставок плати за користування надрами для видобування корисних копалин визначались підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України та встановлювались у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

03.08.2014 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 р. № 1621-VII (далі - Закон № 1621-VI).

Цим Законом ПК України доповнено Підрозділом 9-1 «Особливості справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин».

За змістом названого Підрозділу тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються особливості застосування деяких норм розділу XI «Плата за користування надрами» цього Кодексу.

Зокрема, ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України, встановлювались на зазначений період у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у розмірах більших, ніж було установлено ПК України до внесення цих змін.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» ставки для нафти, конденсату та природного газу, тобто ставки плати за ті корисні копалини, уточнюючі податкові розрахунки зобов'язань за видобуток яких подавались позивачем, встановлювались у розмірі вищому, ніж ставки плати за користування надрами для видобування тих же корисних копалин, що визначені п. 263.9. п. 263 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла до 03.08.2014 року.

Згідно частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Бюджетного кодексу України встановлено, що доходами бюджету є податкові надходження.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України передбачено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються:

- не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду;

- після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Отже, Бюджетним кодексом України встановлено, що між прийняттям закону (набрання чинності) і введенням його в дію триває певний проміжок часу.

Відповідно до приписів пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий період дорівнює календарному року.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України визначено таку основну його засаду як стабільність, що означає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, зміни до будь-яких елементів податків та зборів можуть вноситися не пізніш, як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; відповідно, внесення змін до елементів податків і зборів, у тому числі ставок податку, пізніше, як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в тому числі, починаючи з липня поточного року, тягне за собою можливості застосування нових правил оподаткування лише з наступного бюджетного року.

Враховуючи, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року №1621-VII, яким встановлено нові ставки плати за користування надрами, набрав чинності 03 серпня 2014 року (пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нові правила оподаткування повинні застосовуватися, починаючи з нового бюджетного періоду.

Крім того, у Податковому кодексі одночасно встановлені різні ставки плати за користування надрами, визначені підпунктом 1.1 пункту 1 підрозділу 9-1 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року №1621-VII) та підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України.

При вирішенні справи колегія суддів враховує положення підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України.

Указана норма встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в тому, що в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», яке набрало статусу остаточного 14 січня 2011 року, тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (N 1) [ВП], N 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V). Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при одночасному регулюванні спірних правовідносин положеннями підрозділом 91 розділ ХХ «Перехідні положення» та ст. 263 Податкового кодексу, які по різному встановлюють ставку податку за користування надрами, застосуванню підлягають положення ст. 263 Податкового кодексу України, які є більш сприятливими для платника податків.

Також, відповідно до підпункту 39.5.4.3 статті 39 ПК України самостійне коригування проводиться платником податків протягом календарного року шляхом відображення в податковій декларації або шляхом подання відповідних уточнюючих розрахунків у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Оскільки у даній ситуації зміни щодо окремих елементів податку були внесені 03.08.2014 р., слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що у позивача були наявні правові підстави для коригування податкової звітності, а відтак і про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу безпідставного визначення відповідачами розміру штрафних санкцій позивачу.

Так, під час розгляду справи як в суді першої, так і суді апеляційної інстанції не було встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а тому накладення на ПАТ «Укрнафта» штрафних санкцій є безпідставним.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачами не було доведено законність та обґрунтованість прийнятих ними рішень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції (Старосамбірське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 04 серпня 2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.