Справа № 808/2135/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року о 09 год. 20 хв.Справа № 808/2135/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області

до Державного комунального підприємства «Бердянський міськводоканал»

про стягнення капіталізованих платежів,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області (далі позивач, Фонд) до Державного комунального підприємства «Бердянський міськводоканал» (далі відповідач, ДКП «Бердянський міськводоканал»), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму капіталізованих платежів в розмірі 27068,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було призначено страхові виплати по відшкодуванню шкоди, повязаної з втратою годувальника, який працював у відповідача та помер у звязку з нещасним випадком на виробництві. На даний час відповідач перебуває у стані ліквідації, у звязку з чим сума належних до виплати потерпілим платежів підлягає капіталізації та становить 27068,12 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання та задоволення кредиторських вимог, проте, відповіді отримано не було. Враховуючи те, що за приписами чинного законодавства у випадку ліквідації страхувальників фінансування витрат Фонду здійснюється за рахунок капіталізованих платежів, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму капіталізованих платежів в розмірі 27068,12 грн..

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час місце і дату судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, місце і дату судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Судом встановлено, що ДКП «Бердянський міськводоканал» (ідентифікаційний код 03327109) зареєстровано як юридична особа 29.07.1997, за адресою: м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 97, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності юридичної особи.

На обліку у Фонді з 15.08.2001перебуває ОСОБА_1, який має право на страхові виплати у звязку з втратою годувальника, а саме батька ОСОБА_2, який помер під час нещасного випадку на виробництві за час роботи на ДКП «Бердянський міськводоканал», що підтверджується актом про нещасний випадок від 15.08.2001.

Відповідно до постанови Фонду від 04.09.2015 №0801/389.1/389.1/16 «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право у разі смерті потерпілого» ОСОБА_1 продовжено раніше призначену страхову виплату, як такому, що має на це право в разі смерті потерпілого (вид виплати 307, КЕКВ 2730.06) в розмірі 1162,72 грн.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, судом становлено, що 11.05.2016 внесено запис про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення ДКП «Бердянський міськводоканал» в результаті ліквідації, головою ліквідаційної комісії призначена ОСОБА_3, станом на час розгляду адміністративної справи у суді ДКП «Бердянський міськводоканал» перебуває у стані ліквідації.

09.06.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою №05/1431 «Про визнання кредиторських вимог», в якій просив визнати та задовольнити грошові вимоги Фонду в розмірі 27068,12 грн. у звязку з необхідністю виплати призначених страхових виплат ОСОБА_1

У звязку з неотриманням відповіді на вказану заяву, а також несплатою відповідних платежів, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV (далі Закон № 1105-ХІV) та Порядком капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, який затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за №765 (далі Порядок № 765).

Згідно з ч.1 ст.1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Частиною 2 ст.1205 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним ст.1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя, визначено Законом №1105-ХІV).

Основними принципами соціального страхування, зокрема, є: державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав; обовязковість фінансування Фондом витрат, повязаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальність роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.11 Закону №1105-ХІV джерелами формування коштів Фонду, крім іншого, є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Стаття 41. Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.41 Закону №1105-ХІV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сімї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Таким чином, наведеними нормами Цивільного кодексу України та Закону №1105-ХІV передбачено обов'язок страхувальника проводити капіталізацію платежів для продовження страхових виплат непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого від нещасного випадку на виробництві та мали право на одержання від нього утримання, а також дітям потерпілого, народженим після його смерті.

Відповідно до абзацу другого п.1 Порядку № 765, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

За змістом п.3 Порядку № 765 капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем для визначення періоду, на який розраховувалася капіталізація платежів щодо осіб, яким безстроково встановлений відсоток втрати працездатності та призначені страхові виплати, використано дані середньої очікуваної тривалості життя осіб, надані Державною службою статистики України.

Згідно наявному у матеріалах справи розрахунку, загальна потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілими складає 27068,12 грн.

За змістом ч.8 ст.42 Закону №1105-ХІV у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.

У разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоровя від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сімї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Сума страхових виплат кожній особі, яка має на це право, визначається шляхом ділення частини заробітку потерпілого, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб.

Страхові виплати особам, які втратили годувальника, з урахуванням призначеної їм пенсії у разі втрати годувальника та інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п.2 Порядку №765, під час розрахунку сум платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Розрахунок медичної та соціальної допомоги по кожному потерпілому проводиться окремо, у зв'язку з чим позивачем надано таблицю відповідного розрахунку щодо кожного потерпілого.

Щомісячні страхові виплати щодо кожного потерпілого розраховуються відповідно до Тимчасових рекомендацій щодо порядку розрахунку та сплати капіталізованих платежів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України за наступною формулою: ПКПРПвш(грн.)= РЩВвш(грн.)х 12 місяців х СОТЖ (років), де:

ПКПРПвш- потреба в капіталізації платежів для розрахунку з потерпілим по відшкодуванню шкоди;

РЩВвш-розмір щомісячної виплати по відшкодуванню шкоди;

СОТЖ- середня очікувана тривалість життя, яка визначається за таблицею смертності та середньої очікуваної тривалості життя Держкомстату.

Судом досліджено розрахунок потреби в капіталізації коштів відповідача для розрахунку з потерпілими, копія довідки наданої Державною службою статистики України про середню очікувану тривалість життя, копії постанов Фонду про призначення особі вказаній у позові страхових виплат та інше.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат та соціальних послуг особі яка втратила на підприємстві годувальника. Також, на думку суду, позивачем обґрунтовано розраховано суму капіталізації платежів страхових виплат ОСОБА_1

На момент розгляду справи в суді, сума капіталізованих платежів у розмірі 27068,12 грн. відповідачем не визнана та не сплачена.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати суми капіталізованих платежів не надав, проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Фонду є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів п.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області до Державного комунального підприємства «Бердянський міськводоканал» про стягнення капіталізованих платежів задовольнити.

Стягнути з Державного комунального підприємства «Бердянський міськводоканал» () на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області суму капіталізованих платежів в розмірі 27068,12 грн. (двадцять сім тисяч шістдесят вісім гривень 12 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко