Справа № 825/81/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/81/16 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Костюк Л.О.,

суддів Бужак Н.П.,

Твердохліб В.А.,

за участю секретаря Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, за участю третьої особи на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року заступник прокурора Чернігівської області Калашніков Руслан Станіславович звернувся в інтересах держави до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що розпорядження підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушеннями чинного законодавства, відповідачем не дотримано положень Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство». На сьогоднішній день оскаржуване розпорядження є чинним і не створило для сторін жодних прав та обов'язків, оскільки до цього часу накази та розпорядження про передачу в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки не приймались, відповідний договір оренди землі з ним не укладався.

Разом з тим, орендна плата за використання вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 не сплачується, що свідчить про її нераціональне використання. Наявність не скасованого розпорядження Чернігівської РДА щодо земельної ділянки унеможливлює вирішення питання про надання її у користування іншим особам з метою ефективного та оплатного використання.

Порушення інтересів держави полягає у видачі відповідачем розпорядження, яке в силу Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на сьогодні є недоцільним, неекономними, неефективними за очікуванням та фактичним результатом.

Своє право на звернення за захистом інтересів держави прокурор обґрунтовує ч. 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.02.2011 року ОСОБА_3 звернувся до Чернігівської РДА з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 5 років для ведення фермерського господарства на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району.

За результатами розгляду вказаного клопотання розпорядженням Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду строком на 5 років орієнтовною площею 206,00 га ріллі за рахунок земель запасу для ведення фермерського господарства на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Враховуючи те, що з 2011 року вказана земельна ділянка не була передана в оренду ОСОБА_3, позивач вважає, що оскаржуване розпорядження залишається нереалізованим, порушує інтереси держави та є таким, що підлягає скасуванню.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закріплено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додається рішення професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, який має досвід роботи у сільському господарстві (з 07.06.2004 зареєстрований, як фізична особа-підприємець з видами діяльності - вирощування зернових культур та іншими видами діяльності в сфері сільського господарства, з 31.12.2010 - є головою фермерського господарства «Квюс-Агро», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами), з метою ведення фермерського господарства, звернувся до Чернігівської РДА із заявою від 17.02.2011 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 206 га ріллі на території Михайло-Коцюбинської селищної ради із земель запасу (землі сільськогосподарського призначення), з метою надання її в оренду для ведення фермерського господарства.

ОСОБА_3 у заяві зазначив бажане місце і розмір земельної ділянки, вказав мету, обґрунтував розмір земельної ділянки та додав документи, що підтверджують наявність досвіду в сільгоспроботах.

Таким чином, на підставі наданих ОСОБА_3 документів у відповідача були наявні підстави для прийняття оскаржуваного розпорядження.

Як зазначає позивач у позовній заяві, розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227 не відповідає частині 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено ОСОБА_3, при проведенні огляду земельної ділянки із зазначених в оскаржуваному розпорядженні 206 га придатними для ведення сільського господарства виявилися лише 43,8630 га, інша земля була заліснена з причини тривалого невикористання.

З матеріалів справи вбачається, що технічна документація на час розгляду справи вже виготовлена та неодноразово подавалась на затвердження до відповідного органу.

Так, у березні 2015 року ОСОБА_3 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років для ведення фермерського господарства площею 43,8630 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Листом від 13.03.2015 № Я-1789/0-624/6-15 ОСОБА_3 відмовлено у затвердженні документації із землеустрою по причині відсутності агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки, обов'язковість виготовлення якого була введена в 2014 році.

17 грудня 2015 року ОСОБА_3 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за розглядом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та листом від 28.12.2015 № Я-8124/0-1617/22-15 отримав відмову, у зв'язку з відсутністю необхідних документів.

Також, 21.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся з відповідним комплектом документів до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років для ведення фермерського господарства площею 43,8630 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та отримав відмову від 10.02.2016 № 28-25-7777-31-4125/2-16, посилаючись на неможливість розгляду вказаного питання, у зв'язку з судовим розглядом справи.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, неналежна реалізація оскаржуваного розпорядження Чернігівської РДА та не укладення договору оренди землі сталася не з вини ОСОБА_3, оскільки ним вживаються відповідні дії для затвердження проекту землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, розташованої на території Михайло-Коцюбинської сільської ради для ведення фермерського господарства.

Водночас, позивач у позовний заяві посилається на те, що не скасування розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227 перешкоджає надходженню коштів до бюджету за використання землі, оскільки унеможливлює вирішення питання про надання її у користування іншим особам, з метою оплатного та ефективного використання.

Колегія суддів звертає увагу, що видання Чернігівською РДА розпорядження від 10.05.2011 № 207 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства є одним з підготовчих етапів та обов'язковою передумовою до розгляду уповноваженим органом державної влади або органу місцевого самоврядування питання по суті - передачі або не передачі землі в оренду для зацікавленої особи, та не гарантує подальше отримання землі в оренду, в т.ч. для створення фермерського господарства.

Колегія суддів зазначає, що розпорядження Чернігівської РДА від 10.05.2011 № 227 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства», як акт індивідуальної дії, фактично реалізоване шляхом розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3 строком на 5 років площею 43,8630 га ріллі за рахунок земель запасу для ведення фермерського господарства на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Тому посилання апелянта на те, що інша частина ділянки з 206,00 га, про яку йдеться в оскаржуваному розпорядженні, не може бути використана іншими особами, які бажають реалізувати своє право користування чи право власності на решту земельної ділянки, є небгрунтованими, оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 жодним чином не перешкоджало відповідачу надати такі ж дозволи іншим особам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано суду жодних доказів звернення інших осіб до Чернігівської РДА із заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду.

Таким чином, позивач не зазначив, яким чином дія спірного розпорядження перешкоджає державним органам розпоряджатися земельною ділянкою та отримувати економічний ефект від її використання.

Також, чинне законодавство України не містить вимог щодо строків виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок та фактичного строку виконання розпорядження Чернігівської РДА.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини у справі, перевіривши їх доказами, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи розпорядження від 10.05.2011 № 227 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та наведеними законодавчими нормами.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого розпорядження.

Натомість, позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області Калашнікова Руслана Станіславовича залишити без задоволення, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 28 липня 2016 року).

Головуючий суддя Л.О. Костюк

Судді Н.П. Бужак

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.