Справа № 806/910/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"01" серпня 2016 р. Справа № 806/910/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від позивача - ОСОБА_3; від відповідача -ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" червня 2016 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" про стягнення 82159,79 грн. ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" суму адміністративно-господарських санкцій та пені за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 82159,79 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2016року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно - господарські санкції та пеню у розмірі 82159 (вісімдесят дві тисячі сто п'ятдесят дев'ять) грн. 79 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема вказує, що позивач виконав свій обов'язок щодо створення робочих місць для інвалідів. Впродовж 2015року позивач вживав заходи щодо інформування центру зайнятості про попит щодо вакантних місць створених для інвалідів. Також зазначив, що Порядком подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.06.2013року за №988/23520 не передбачено подання до центру зайнятості такої звітності помісячно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у лютому 2016 року відповідач подав до Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (за формою № 10-ПІ), згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача впродовж 2015 року становила 47 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 1 особа, а кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", - 2 особи. Середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 80140,43 грн. (а.с. 8).

Таким чином, із 2 штатних працівників (які повинні мати групу інвалідності) та повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" впродовж 2015року у позивача працювала 1 - особа.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

При цьому, згідно зі частинами першою та другою статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 статті 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

В силу положень статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" на відповідача, як працедавця, покладено обовязок створити робочі місця і умови для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Однак, вказаний обовязок не супроводжується обовязком відповідача здійснювати пошук інвалідів, адже в силу статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" такий обовязок покладено на Державну службу зайнятості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач створив робоче місце для працевлаштування інвалідів, проте, орган зайнятості населення про наявність вільних вакансій з січня по 17 червня 2015 року не інформував, про що свідчать звіти форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", які долучені до матеріалів справи ( а.с.17-35).

Вказані обставини підтверджені також листом Малинського міського центру зайнятості №338 від 21.04.2016, з якого вбачається, що впродовж 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" зверталось до центру зайнятості лише починаючи з 17.06.2015, 02.07.2015, 11.08.2015, 04.09.2015, 03.11.2015 та 04.12.2015 зі звітами форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", де зазначались вільні робочі місця для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями на посадах: підривник та гірник (а.с. 41).

Відповідно до п.2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.06.2013року за №988/23520 форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відтак, колегія суддів погоджується, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме: подання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості із порушенням зазначеного Порядку є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Встановлені обставини свідчать про наявність в діях відповідача складу правопорушення, за вчинення якого Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені.

Оскільки відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції до 15 квітня 2016 року, то відповідачем правомірно нараховано пеню в розмірі 2019,36 грн.

Відповідно до частини другої статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Це означає, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися до працедавця в разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому цей субєкт господарювання вжив усіх передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходів для працевлаштування останніх, тобто, коли у його діях відсутній склад правопорушення.

Натомість відповідач не довів, що у період з січня по 17 червня 2015року вжив усіх передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходів для працевлаштування необхідної кількості інвалідів.

Доказів сплати адміністративно-господарських санкцій та пені в розмірі 82159,79 грн. суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" червня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран-Сервіс" вул.Шевченка,15,смт. Гранітне,Малинський район, Житомирська область,11634

4-третій особі: - ,