Справа № 280/1921/15-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербаченко І.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"04" серпня 2016 р. Справа № 280/1921/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від "07" липня 2016 р. у справі за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" до Міського голови міста Коростишева ОСОБА_4 про визнання незаконним втручання міського голови м.Коростишева ОСОБА_4 в господарську діяльність ПР "Кооперативний ринок" ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправними дії посадової особи міського голови ОСОБА_4 по втручанню в господарську діяльність ПР «Кооперативний ринок» шляхом надання усного заклику до підприємців не сплачувати за послуги ПР «Кооперативний ринок» та посилання на невідомі рішення суду про те, що ОСОБА_6 вже не директор. Протиправні дії міського голови ОСОБА_4 за вказівкою якого в м'ясному павільйоні ПР «Кооперативний ринок» місто Коростишів, вулиця Шевченко, 40 замінили замки на вхідних дверях; заборонити міському голові ОСОБА_4 вчиняти протиправні дії, які передбачають втручання міського голови в господарську діяльність ПР «Кооперативний ринок» без згоди дирекції ПР «Кооперативний ринок»; зобов'язати міського голову за власний рахунок замінити замки на вхідних дверях, які були замінені за його вказівкою та передати ключі дирекції ПР «Кооперативний ринок». Повернути доступ дирекції та надати персоналу ринку можливість виконувати свої обов'язки, згідно положення про надання торгових місць в м'ясному павільйоні ПР «Кооперативний ринок»; стягнути з міського голови ОСОБА_4 збитки, завдані ПР «Кооперативний ринок» у результаті протиправних дій міського голови ОСОБА_4, які пов'язані з проведенням 25 грудня 2015 року в м'ясному павільйоні ПР «Кооперативний ринок» зборів, на яких міський голова ОСОБА_4 закликав приватних підприємців не сплачувати ПР «Кооперативний ринок» кошти за послуги. Збитки станом на 30 березня 2016 року складають 72 204 гривні 25 копійок.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.07.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що метою діяльності підприємства (підприємства Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок») є задоволення потреб у товарах, роботах, послугах членів споживчих товариств, інших громадян, підприємств, організацій, установ споживчої кооперації України та позасистемних споживачів на основі раціонального використання виробничих потужностей, наявних ресурсів та доходів, що підтверджується положеннями пункту 2.1 Статуту підприємства Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок».

Відповідно до копій доповідних записок 25.12.2015 року приватні підприємці здійснювали торгівлю, проте не сплачували за торгові місця, на загальну суму 1 605 гривень 05 копійок, 26 грудня 2015 року - 1 924 гривні 50 копійок, 27 грудня 2015 року - 1728 гривень 40 копійок, 29 грудня 2015 року - 2 316 гривень 20 копійок. (а.с.19-23)

Позивач стверджує, що відповідач втрутився в господарську діяльність підприємства, тим самим завдав вказаних збитків.

Згідно копії повідомлення фізичних осіб-підприємців, які здійснюють свою діяльність в м'ясному павільйоні по вулиці Шевченка, 40 в місті Коростишеві, від 02.02.2016 року, 25.12.2015 року у зв'язку з отриманням відомостей про набрання чинності рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області у справі № 280/974/15-ц від 20.10.2015 року вони звернулися в телефонному режимі до Коростишівської міської ради з вимогою про направлення представника до м'ясного павільйону для надання відповідних роз'яснень з приводу подальшої роботи торговельного об'єкту - м'ясного павільйону, право власності на яке було скасоване. На їх вимогу прибув міський голова ОСОБА_7, який повідомив, що міська рада була співвідповідачем у справі № 280/974/15-ц та підтвердив, що ухвалою від 24.12.2015 року апеляційний суд Житомирської області відхилив апеляційну скаргу Коростишівської районної спілки споживчих товариств на рішення Коростишівського районного суду від 20.10.2015 року як безпідставну та залишив рішення в силі. Міський голова зазначив, що з контексту рішень судів вбачається, що майнові права на об'єкти нерухомості мають пайовики Коростишівського районного споживчого товариства, оформлення яких наразі тільки триває, таким чином, дані об'єкти тимчасово набули ознак безгосподарних. З метою недопущення соціального вибуху з акціями протесту та з метою уникнення блокування роботи постійно функціонуючого об'єкту міський голова закликав до самоорганізації та самодисципліни, рекомендував продовжувати роботу в звичному режимі, не порушувати громадського порядку та про перешкоди, які виникають у функціонуванні павільйону, негайно повідомляти правоохоронні органи та міську раду.

З огляду на предмет спору, суд першої інстанції відкривши провадження у цій справі та вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги допустив порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення у справі, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В свою чергу, під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

Згідно із ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

У відповідності до ч.1 ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Так, у випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ст.143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із преамбулою до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до Наказу № 57/188/84/105 від 26.02.2002 року, що затверджений в Мінюсті України від 22.03.2002 року "Про затвердження Правил торгівлі на ринках" ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій (далі - ринок). Ринок незалежно від форми власності та організаційно-правової форми керується у своїй діяльності законодавством України. За право займання торговельного місця на ринку справляється ринковий збір у порядку, визначеному законодавством.

Продавці на ринках зобов'язані сплатити ринковий збір до початку торгівлі. Справляння ринкового збору, плати за утримання торговельного місця в належному стані й інші послуги ринку здійснюють касири та контролери ринку із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ) з видачею касових чеків. Ринковий збір та інші платежі справляються після проведення ветеринарно-санітарної експертизи продукції тваринного та рослинного походження до початку торгівлі. Торгівля без документів, що підтверджують сплату ринкового збору, послуги за утримання торговельного місця в належному стані та інших послуг ринку, забороняється. Відповідальність за сплату ринкового збору несуть продавці на ринку та адміністрація ринку відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, даний спір виник між продавцями та адміністрацією ринку, щодо сплати ринкового збору. Порядок сплати даного судового збору регулюється вищезазначеними "Правилами торгівлі на ринках", а не міським головою.

В свою чергу, міський голова не є стороною даного спору та в його повноваження не входить вирішення питань сплати ринкового збору продавцями, що торгують на ринку.

Коментування міським головою на зборах рішення суду, не свідчить про здійснення ним в цей момент управлінських функцій та виконання делегованих повноважень. Міський голова не приймав з даного питання будь-яких управлінських рішень, які є обов"язковими для виконання продавцями ринку, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що у даних правовідносинах відповідач не може виступати суб'єктом владних повноважень.

Позивач у даній справі звернувся до суду з позовом до відповідача з метою захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, тобто з позовом, який має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

Компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 КАС України, на даний спір не поширюється.

Суд першої інстанції помилково відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув справу по суті позовних вимог.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 16 червня 2015 року (справа №200/3875/13-а).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У частині 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з викладеним, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За змістом ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати постанову суду і закрити провадження у справі у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 196, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" задовольнити частково.

Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від "07" липня 2016 р. скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" серпня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" вул.Шевченко,40,м.Коростишів,Житомирська область,12505

3- відповідачу/відповідачам: Міський голова міста Коростишева ОСОБА_4 вул.Чапаєва,1,м.Коростишів,Житомирська область,12500

- ,