Справа № 642/733/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 р.Справа № 642/733/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В., Донець Л.О.

при секретарі Дорошенко Д.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 обласного військового комісаріату на постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 642/733/16-а

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 обласного військового комісаріату

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив зобовязати відповідача невідкладно надіслати заяву позивача від 09.12.2015 р. про призначення одноразової грошової допомоги і додані до неї документи за належністю до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2016 р. справу № 642/733/16-а за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обласного військового комісаріату, про зобовязання вчинити певні дії передано за підсудністю до ОСОБА_3 окружного адміністративного суду.

Постановою ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 642/733/16-а позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_3 обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 642/733/16-а та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивача письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення позивача і представника позивача в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до посвідчення серії Г №513037 виданого 07.07.2014 р. має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 був призваний на військові збори для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 29.11.1986 р. по 17.01.1987 р., що підтверджується довідкою Галузевого державного архіву МОУ № 80084 від 12.04.2012 р.

У звязку зі смертю свого чоловіка та отриманням витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, відповідно до якого встановлено, що захворювання, старшого солдата у відставці ОСОБА_5, яке призвело до смерті, повязане із виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернулася із заявою до ОСОБА_3 обласного військового комісаріату як особа, що має право на одноразову грошову допомогу.

Листом № 1896ВСЗ від 22.12.2015 р. було повідомлено позивача про відсутність у неї права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на час смерті ОСОБА_5 не являвся військовослужбовцем та не виконував обов'язки військової служби (а.с. 6).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_3 обласний військовий комісаріат не виконав свого визначеного нормативно-правовими актами обовязку надати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є вдовою ОСОБА_5, який помер 23.05.2014 р. та відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців встановлено, що захворювання, старшого солдата у відставці ОСОБА_5, яке призвело до смерті, повязане із виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивача із заявою до ОСОБА_3 обласного військового комісаріату, але листом № 1896ВСЗ від 22.12.2015 р. ОСОБА_1 фактично відмовлено у отриманні нею одноразової допомоги, як дружині померлого інваліда війни 2 групи. Вказана відмова обґрунтована тим, що чоловік позивача був призваний на військові збори для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки Галузевого державного архіву МОУ № 80084 від 12.04.2012 р. в період з 29.11.1986 р. по 17.01.1987 р., а помер 23.05.2014 р.

На підставі наведеного, відповідач по справі у своєму листі зазначив, що на час смерті ОСОБА_5 не являвся військовослужбовцем та не виконував обовязки військової служби, а тому позивачу не передбачена одноразова допомога, як дружині померлого інваліда війни 2 групи, захворювання якого повязане з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (далі Закон № 2011-VII) та постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975).

Колегія суддів зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Відповідно до ст. 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-VII.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом № 2011-VII.

Згідно ст. 1 Закону № 2011-VII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Розділом ІІ Закону № 2011-VII встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 2011-VII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов'язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов'язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов'язаному або резервісту при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов'язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов'язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Положеннями ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-VII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом ОСОБА_6 України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 25.12.2013 р. № 975 (далі Порядок № 975).

Положеннями п. 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобовязаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв'язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного звязку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не повязане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, імя та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Доказів які б свідчили про невиконання позивачем вимог п. 11 Порядку при поданні заяви від 09.12.2015 р. до ОСОБА_3 обласного військового комісаріату під час судового розгляду справи надано не було та матеріали справи не містять. ОСОБА_3 обласного військового комісаріату від 22.12.2015 р. № 1896/ВСЗ також не містить посилань на ненадання позивачем документів, визначених п.11 Порядку № 975.

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Положеннями п. 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З положень наведеної норми права вбачається, що рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги (про її виплату чи про відмову у виплаті такої допомоги) не належить до компетенції відповідача по справі.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі зазначив, що дії щодо відмови позивачу подати висновок про виплату одноразової грошової допомоги є правомірними і законними.

В свою чергу, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 обласним військовим комісаріатом висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався, а був направлений лист, в якому повідомлено про фактичну відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги. Тобто відповідач в листі № 1896/ВСЗ від 22.12.2015 р. відмовив ОСОБА_1 не у поданні висновку про виплату одноразової грошової допомоги, а прийняв рішення про відсутність у позивача права на отримання цієї допомоги, що не входило до повноважень відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 обласним військовим комісаріатом не дотримано вимог Порядку № 975.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач ОСОБА_3 обласний військовий комісаріат, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України № 2011-VII та Порядком № 975, колегія суддів дійшла висновку, щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, колегія суддів в даному випадку погоджується з тим, що суд першої інстанції правомірно застосував положення ч. 2 ст. 11 КАС України, вийшовши за межі заявлених позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів зазначає, що судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес. В свою чергу, інтересом фізичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб фізичних осіб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р., поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Повноваження щодо направлення висновку щодо виплати особам одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011-VII належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 р. по справі № 21-87а13.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів зазначає, що в даному випадку судом першої інстанції правомірно обраний спосіб відновлення прав позивача, шляхом зобовязання відповідача подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом № 2011-VII та Порядку № 975.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 642/733/16-а прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обласного військового комісаріату на постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 642/733/16-а залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 642/733/16-а за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обласного військового комісаріату про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 05.08.2016 року.