Справа № 826/22197/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Промінвест Пластик» до Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Промінвест Пластик» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просило суд про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/001233/2 від 21.07.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідачем, Харківською митницею ДФС, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності прийняття оспорюваного рішення щодо коригування митної вартості.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про повне задоволення позовних вимог, виходив з того, що відповідач не зазначає, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими та чому з поданих документів неможливо встановити дані складові. Крім того, відповідач не витребував у позивача конкретні документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника, а витребував всі документи, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.03.2015 між ТОВ Фірма «Промінвест Пластик» (покупець, Україна) та Chemelon B.V. (продавець, Нідерланди) було укладено контракт про поставку № 17-03 СРР.

Згідно контракту про поставку №17-03 СРР продавець продає, а покупець купує на умовах даного контракту вказані в Додатках до даного контракту продукти. Кількість і ціни також слідують із Додатків (п.п. 1.1. п. 1 контракту про поставку №17-03 СРР).

Згідно п.п. 2.2. п. 2 умови оплати - оплата по факту поставки за поставлену продукцію у відповідності з вказаними в Додатках умовами оплати, можлива передоплата за поставлену продукцію. Оплата здійснюється на рахунок ANB AMRO Bank, Postbus 8, 5000 AA Tilburg The Netherland 438462513 BIC/SWIFT: ANB ANL 2A IBAN: NL36ANBA.

Оплата покупної ціни здійснюється в євро. В суму покупної ціни входить вартість упаковки і тари (п. 2.1). Продавець відправляє продукти вказані в додатку строки, асортименті, кількості і ціні на обговорених умовах доставки (у відповідності з Інкотермс 2010) на адресу ТОВ Фірма «Промінвест Пластик», якщо сторони не домовились про інше (п. 3).

Відповідно до Додатку 5 від 02.07.2015 до Контракту Продавець поставляє Позивачеві товар - Vestinol 9 у кількості 190000, кг за ціною 118,80 євро за 100 кг, тобто 1,188 євро за 1 кг. Умови поставки - FCA м. Марль, Німеччина.

21.07.2015 позивачем до митного оформлення за митною декларацією №807170000/2015/006588 заявлений товар: «VESTINOL 9 (DINP), прозора безбарвна рідина, без запаху, нерозчинна у воді. Являє собою ди-ізононілфталат. CAS №28553-12-0. Вміст води 0,02%, в'язкість при 20 гр С 73,3 МРа s, щільність 0,9735 g/ml, зміст пластифицирующих ефірів, 99,90%. Область застосування: пластифікатор при виготовлені виробів з ПВХ, не для військового призначення. Виробник: Evonik Industries. Країна виробництва: DE. Торгова марка: Evonik Industries».

При проведенні митного оформлення товару в кількості 21960,00 кг. Харківська митниця ДФС не погодилась із зазначеною декларантом TOB фірми «Промінвест Пластик» митною вартістю, визначеною на підставі ціни товару 1,188 євро за 1 кг та транспортних витрат, та ухвалила рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001233/2 від 21.07.2015 року, згідно якого визначила митну вартість товару в розмірі 1,4945 євро за 1 кг.

В результаті коригування митні платежі, що належать до обов'язкової оплати при митному оформленні, значно зросли.

Так, відповідно до графи 47 митної декларації №807170000/2015/006600 за розрахунком декларанта додатковий імпортний збір (код 022) складає 34156,06 грн., а за розрахунком Харківської митниці ДФС - 39269,38 грн., різниця -5113,32 грн.

Також за розрахунком декларанта податок на додану вартість (ПДВ) складає 143455,44 грн., а за розрахунком Харківської митниці ДФС - 164931,40 грн., різниця складає 21475,96 грн.

Загалом різниця між розрахунками декларанта та Харківської митниці ДФС за митними платежами однієї партії поставленого товару складає 5113,32 грн.+21475,96 грн.=26589,28 грн.

До митного органу було надано копії документів, що зазначені у графі 18 рішення, а саме:

-митна декларація №807170000/2015/006588 від 21.07.2015 року (в подальшому скасована);

-картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами;

-міжнародна автомобільна накладна №0001829 від 15.07.2015 року;

-висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» №1926 від 13.07.2015 року;

-інвойс №9801150 від 15.07.2015 року;

-контракт про поставку №17-03 СРР від 17.03.2015 року;

-додаток 5 до Контракту від 02.07.2015 року;

-договір про надання послуг митного брокера №02/15 від 30.06.2015 року;

-декларація про походження товару (зазначено у інвойсі №9801150 від 15.07.2015 року);

-довідка про транспортні витрати від 21.07.2015 року.

Митним органом було повідомлено декларанта, що на виконання вимог статті 54 МК України та відповідно до статті 53 МК України в зв'язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

21.07.2015 року декларантом було подано митному органу лист, в якому зазначалось, що підприємство не може додати інші документи, ніж ті, що додані до вантажної митної декларації.

21.07.2015 року Митним органом було повідомлено декларанта, що в рамках проведення процедури консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митниці, у відповідності до вимог п. 5 ст. 55 та п.4 ст. 57 Митного кодексу України, у митниці відсутні на сьогоднішній день підстави для прийняття митної вартості, визначеної за ціною угоди з наступних підстав: митне оформлення ідентичних/подібних товарів здійснено за митною вартістю більшою, ніж задекларована зараз, а саме: 1,4945 євро/кг

21.07.2015 року Харківською митницею Державної фіскальної служби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/001233/2, в якому зазначені обґрунтування причин через які заявлену декларантом митну вартість товару № 1 не може бути визнано: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв'язку з тим, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої ст.51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 53 МК України регламентовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому, документами, які підтверджують митну вартість товарів у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України є :

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В той же час, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти до висновку, що ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст. 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до частини першої-третьої ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості; контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу; за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Крім того, в рішенні Верховного Суду України від 02.06.2015 року №21-498а15 зазначено наступне: Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до частини першої-шостої ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з частиною другою ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В даному випадку, при визначення митної вартості товарів за резервним методом заявлена декларантом фактурна ціна товару порівнювалась з митною вартістю товару, який був куплений за тим же самим Контрактом, TOB фірмою «Промінвест Пластик», але митний контроль здійснювався Полтавською митницею ДФС.

Тобто Харківська митниця ДФС порівнювала іншу партію товару за тим самим Контрактом між тими самими контрагентами, вважаючи товари ідентичними або подібними. При цьому в Рішенні зазначений номер митної декларації: 1)806010001/2015/4986 від 02.06.2015 року (інша партія товару затим самим Контрактом)

При цьому всупереч вимогам ч.7 ст.59, 60 Харківською митницею ДФС застосовано найбільшу вартість, і ця вартість є вартістю того самого товару за тим самим Контрактом, але інша партія.

Колегія суддів зауважує, що порівняння митної вартості товару, відносно якого ухвалено рішення та вартості операції з нібито ідентичним товаром за митною декларацією 806010001/2015/4986 від 02.06.2015 року прямо суперечить умовам ст.ст.59 , 60 МК України, так як порівняння митної вартості не може проводитись між різними партіями товару, який поставляється за одним і тим самим контрактом про поставку № 17-03 СРР від 17.03.2015 року.

В постанові Вищого адміністративного суду України від 18.03.2014 № К/800/52404/13, суд касаційної інстанції зазначив наступне: «Як вбачається з наявних матеріалів, витребовуючи у позивача додаткові документи, відповідач послався на наявність в нього інформації про вищу митну вартість раніше задекларованих позивачем ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, які перевозились ним в межах того самого контракту...дії сторін контракту обумовлені їхнім волевиявленням, а тому встановлення цін товару для покупців відбувається за результатами їхніх домовленостей».

Таким чином, Харківською митницею ДФС було незаконно та необґрунтовано відкориговане заявлену декларантом митну вартість, яка складається з договірної (фактурної) ціни товару, яка чітко визначена у Контракті (додатку 5 до Контракту), та вартості транспортних послуг, безпідставно та незаконно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару при наявності документів для можливого застосування попередніх другорядних методів визначення митної вартості (щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів).

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що Позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують заявлену вартість товару, а Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено протилежного.

Частиною 1 ст. 69 КАС визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції .

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю.Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.