Справа № 522/7438/16-а
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/7438/16-а
Провадження №2-а/522/510/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Скибінській Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.04.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування припису і постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, щовідповідачем 05.04.2016 року була проведена позапланова перевірка. Того ж дня відповідачем було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та складено протокол про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме порушення ст. 39 ч. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»від 17.02.2011 № 3038-VI (зi змiнами та доповненнями), відповідальність за яке передбачена ч. 12 ст. 96 КУпАП. 13.04.2016 року на підставі зазначеного протоколу, припису та акту перевірки відповідачемвинесено постанову № 288 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.12 ст.96 КУпАП.На думку позивача, його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності відповідачем за порушення ч.12 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень, а припис і постанова щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності були прийняті за результатами розгляду справи з порушенням норм права, в результаті чого було винесено не законне та не обґрунтоване рішення.

У судове засідання 14 червня 2016року позивач не з'явився, надав суду заяву, за якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання 14 червня 2016 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1 ч.2ст.17 КАС Україниюрисдикція адміністративних судівпоширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта Законами України.

Судом встановлено, що 15.04.2015 року Департаментом ДАБІ в Одеській областіпроведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідачем на об'єкті будівництва за адресою: вул. Незалежності, 20, ж/м «Совіньон», Овідіопольський район, Одеська області, про що був складений акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.04.2016 року (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено, що тераса (літ «а») в будинку за адресою: вул. Незалежності, 20, ж/м «Совіньон», Овідіопольський район, Одеська області зведена з порушенням вимог будівельного паспорту, що вказує на порушення позивачем ч.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також в акті перевірки вказано, що житловий будинок експлуатується, а відповідно до п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію забороняється. Також до будівлі підведено мережі газопостачання, відповідно до п.9 ст.39 Законупідставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Зазначені порушення, на думку відповідача, свідчать про порушення гр.ОСОБА_1 вимоги пп.8, 9 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акту перевірки відповідачем видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.04.2016 року та постанова№ 288 по справі про адміністративне правопорушення.

У приписі вимагається усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності до 04 травня 2016 року.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.12 ст.96 КУпАП та накладенно штраф в розмірі 8500 гривень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст.10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.Крім того, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимогст.293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції Українипринципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1ст. 293 КУпАП.

З наданих позивачем документів, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності від 27.11.2003 року, серії НОМЕР_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1», Овідіопольський район, Одеська обл.

27.01.2004 року відділом архітектури та будування Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області затверджений та виданийОСОБА_1 будівельний паспорт забудови належної йому земельної ділянки (реєстраційний №6)

28.01.2004 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю Овідіопольського району ОСОБА_1 виданий дозвіл на виконання будівельних робіт №7.

Як вбачається із технічного паспорту КП «Овідіопольське бюро технічної інвентарізації» від 01.03.2016 року, житловий будинок побудований разом із терасою позивачем ще у 2006 році.

Відповідно до договору про користування електричною енергією №32/э659с-3 від 23.09.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Комунсервіс» побудований будинок підключений до електромережі.

Відповідно до договору про надання послуг з водопостачання та водоведведення №32/В659с-3 від 23.09.2006 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Комунсервіс» побудований будинок підключений до мережі водопостачання та водовідведення.

Відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання від 18.12.2008 року, укладеному між ОСОБА_1 та ВАТ «Одесагаз» побудований будинок підключений до мережі газопостачання.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентує поняття, порядок видачі та форму будівельного паспорта.

Положеннями п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 127 від 24.05.2001, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773), передбачено, що не належать до самочинного будівництва, та як наслідок не потребують отримання спеціальних дозволів спеціально уповноважених органів наступні роботи: для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків ….;

Таким чином суд прийходить до висновку, що обладнання позивачем тераси біля житлового будинку не потребує спеціального дозволу.

П. 8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію забороняється.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із позовної заяви та матеріалів справи, будівництво житлового будинку за адресою: вул. Незалежності, 20, ж/м «Совіньон», Овідіопольський район, Одеська області, ще не завершено та виконуються внутрішні ремонті роботи.

Суд звертає увагу, що відповідачем проігноровано вимогу щодо надання витребуваних доказів по справі, суду не було надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача та підтверджуючого законність та обґрунтованість постанови, що оскаржується. На спростування пояснень позивача суду не надано належних доказів про експлуатацію позивачем закінченого будівництвом обєкта, не прийнятого в експлуатацію.

У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не були у повному обсязі досліджені обставини події, не дана належна оцінка доказам винності позивача, а тому прийнято хибне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було виконане всебічне, повне і об'єктивне з'ясування усіх обставин.

За змістом ст.159КАС Українисудове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог ст.70КАС Українищодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, такими, що знайшли своє належне підтвердження у матеріалах та при розгляді справи, тому приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до частини першої ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 55 Конституції України, ст.ст. 17, 19, 70,71, 102,103,159, 160, 162, 163, 167, 256 КАС України, ст. 251, 256, 268, 275-289, 293 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері мустобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.04.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати постанову від 13.04.2016 року №288 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.8, п.9 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.12 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня20 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. Ю. Бойчук