Справа № 825/1024/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/1024/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Шелеста С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби Ріпкинського районного управління юстиції, Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про зняття арешту та заборони з майна

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі-відповідач), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби Ріпкинського районного управління юстиції (далі- відділ ДВС), Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі-ДПІ у м. Чернігові), в якому остаточно просить зняти арешт та заборону з майна ОСОБА_5, накладеного постановами державного виконавця відділу ДВС від 29.08.2005 ВП № 1011660: будинку в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяжень -2353481) та земельної ділянки площею 49,42 га на території Петрушівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (реєстраційний номер обтяжень 2353746).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що будинок в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 49,42 га на території Петрушівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області належать його батьку ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої є позивач, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься інформація про арешт та заборону на відчуження вказаного майна. При цьому зазначає, що на даний час виконавчий документ повернуто стягувачу, виконавчі провадження, в межах якого накладався арешт та заборона на майно, у відділі виконавчої служби відсутні, але арешт з майна не знятий, що позбавляє позивача одержати спадкове майно. Також просить суд враховувати практику Європейського суду з прав людини та положення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою проголошено, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях. Також представник позивача звернув увагу на те, що ухвалами Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.01.2016 та 05.07.2016 скасований арешт, накладений постановами слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Чернігові в межах кримінального провадження на все майно ОСОБА_5

Представник відповідача та представник відділу ДВС в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, заперечень проти позову не надали. Неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи в силу частини другої статті 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи.

Представник ДПІ у м. Чернігові в судовому засіданні зазначив, що на запити ДПІ у м. Чернігові ВДВС надав відповідь, що виконавче провадження, по якому було винесено постанови про арешт майна ОСОБА_5 ВП № 1011660 відсутнє.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника ДПІ у м. Чернігові, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. від 04.12.2015 після смерті ОСОБА_5 відкрито спадкову справу за № 7/2015, єдиним спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 (а.с.12).

При оформленні спадщини з'ясовано, що на виконання виконавчого листа від 10.08.2004 № 1-73, виданого Новозаводським райсудом м. Чернігова постановами державного виконавця відділу ДВС від 29.08.2005 ВП № 1011660 накладено арешт на майно померлого ОСОБА_5, а саме на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяжень -2353481) та земельну ділянку площею 49,42 га на території Петрушівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (реєстраційний номер обтяжень 2353746), що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та копіями постанов про накладення арешту на майно боржника та постановою про накладення арешту на земельну ділянку від 29.08.2005 ВП № 1011660 (а.с.18-22).

14.07.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. на підставі п.п.4.17 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 винесено постанову № 116/02-31, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 37,4004 га (кадастровий номер НОМЕР_2), площею 7,9200 га (кадастровий номер НОМЕР_3), площею 4,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_4), які розташовані за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, на території Петрушівської сільської ради, посилаючись на те що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо вказаного суб'єкта містяться відомості про арешт майна(а.с.89).

Вказані обставини, на думку позивача, перешкоджають реалізувати право на одержання спадщини, у зв'язку з чим він звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 32 Закону № 606-XIV одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з приписами частини першої статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті.

У відповідності до частини першої та другої статті 57 Закону № № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтею 50 Закону №606- XIV, згідно якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2007 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області виконавчий лист № 1-73, виданий Новозаводським районним судом міста Чернігова 10.08.2004 про стягнення з ОСОБА_5 180680 грн. шкоди на користь держави, повернутий стягувачу (а.с.23-24).

Проте відомості про зняття арешту у постанові від 01.07.2007 про повернення виконавчого документа відсутні, що не відповідає приписам статті 50 Закону №606- XIV.

Листом Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 08.07.2016 № 02.1-14/37 повідомлено, що виконавче провадження № 1011660 у ЄДРВП не міститься. Журнали обліку виконавчих проваджень за період 2005-2008 роки відсутні за закінченням терміну зберігання (а.с.86).

Ухвалами Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.01.2016 та від 05.07.2016 скасовано арешт на все майно ОСОБА_5 де б воно не знаходилось, накладений постановами старшого слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Чернігові від 02.03.2002 та від 24.11.2003 року (а.с.47-48, 90-92). Рішення набрали законної сили.

Таким чином, усі наведені вище обставини свідчать про наявність підстав для зняття арешту та заборони з майна ОСОБА_5, накладеного постановами державного виконавця відділу ДВС від 29.08.2005 ВП № 1011660, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяжень -2353481) та земельну ділянку площею 49,42 га на території Петрушівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (реєстраційний номер обтяжень 2353746) та, як наслідок, наявність підстав для задоволення позову.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вже встановлено судом, спадкове майно належало померлому ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 08.05.2015 (а.с.11).

Єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_1, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. від 04.12.2015 (а.с.12).

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статей 1218, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з наявністю арешту та заборони на спадкове майно.

Згідно статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пункту 2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на переконання суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб, у який суд задовольняє позовні вимоги, повною мірою відновлює порушені права позивача в повному об'ємі та у спосіб, встановлений у рішенні суду.

Таким чином, з урахуванням наявності у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

Відповідно до частини другої статті 60 Закону № 606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зняти арешт та заборону з майна ОСОБА_5, накладеного постановами державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Ріпкінського районного управління юстиції від 29.08.2005 ВП № 1011660: будинку в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяжень -2353481) та земельної ділянки площею 49,42 га на території Петрушівської сільської ради Ріпкінського району Чернігівської області (реєстраційний номер обтяжень 2353746).

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп. на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко