Справа № 826/5240/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5240/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 липня 2016 року № 826/5240/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Громадської організації «Микільська Слобідка»

до

третя особа

Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про

визнання нечинним пункту 1 розпорядження від 16.08.2013 №1411,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська організація «Микільська Слобідка» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання нечинним пункту 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.08.2013 №1411.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відсутні повноваження на прийняття оскаржуваного розпорядження, яким врегульовано питання розміщення в межах міста Києва нових або реконструкції діючих об’єктів теплопостачання, оскільки такі повноваження, згідно зі статтею 13 Закону України «Про теплопостачання», покладені виключно на органи місцевого самоврядування, до переліку яких ані відповідач, ані орган, на який оскаржуваним розпорядженням покладено такі повноваження (Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не відносяться.

Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про правомірність оскаржуваного рішення із зазначенням того, що виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у спірних правовідносинах виступає в якості органу місцевого самоврядування, у відповідності до положень Закону України «Про столицю України – місто-герой Київ» та рішення Конституційного Суду України від 25.12.2003 №21-рп/2003.

Розгляд справи №826/5240/16 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 13 Закону України «Про теплопостачання» та з метою упорядкування розміщення та раціонального використання об'єктів теплопостачання, що знаходяться в розпорядженні підприємств, установ та організацій міста Києва, в межах функцій органу місцевого самоврядування розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.08.2013 №1411 "Про вирішення питань розміщення в межах міста Києва нових або реконструкції діючих об'єктів теплопостачання" встановлено, що погодження на розміщення в межах міста Києва нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання здійснюється Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Вважаючи вказане положення розпорядження від 16.08.2013 №1411 таким, що не відповідає актам вищої юридичної сили, а саме: Конституції України (статті 19), Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (статтям 5 та 30), Закону України «Про столицю України – місто-герой Київ» (статтям 6 та 7), Закону України «Про теплопостачання» (статті 13) та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (статтям 29, 30, 37, 38 та 39), позивач звернувся до суду із даним позовом.

При цьому, слід зазначити, що твердження відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду, з огляду на те, що оскаржуване розпорядження від 16.08.2013 №1411 було опубліковано у газеті «Хрещатик» від 18.09.2013 №134, відтак, саме з вказаної дати обраховується строк звернення, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем у позовній заяві та під час судового розгляду справи наголошено, що останній не мав можливості звернутися до суду із заявленими позовними вимогами раніше, оскільки як громадська організація позивач зареєстрований у встановленому законодавством порядку лише наприкінці 2015 року, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься копія статуту громадської організації «Микільська Слобідка», який зареєстровано 03.12.2015, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданої 08.12.2015.

Зважаючи на викладене та з урахуванням того, що з розглядуваними позовними вимогами громадська організація «Микільська Слобідка» звернулась до суду 31.03.2016 (у відповідності до штампу вхідної кореспонденції суду), суд вказує, що позивачем не порушено встановлений приписами частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень визначені у положеннях статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (частина друга статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині (частина восьма статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, згідно з пунктом 1 розпорядження від 16.08.2013 №1411 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вирішено питання щодо погодження на розміщення в межах міста Києва нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Аналіз чинного законодавства не дає суду підстави для висновку про те, що вказаний пункт 1 оскаржуваного розпорядження прийнято на порушення вимог законодавства, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про теплопостачання», до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, в тому числі, погодження на розміщення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання та сприяння розвитку систем теплопостачання на відповідній території.

Система органів місцевого самоврядування визначена частиною першою статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

У свою чергу, приписами частини першої статті 7 Закону України «Про столицю України – місто-герой Київ» передбачено, що система місцевого самоврядування у місті Києві включає: територіальну громаду міста; міського голову; міську раду; виконавчий орган міської ради; районні ради (у разі їх утворення); виконавчі органи районних у місті рад; органи самоорганізації населення.

Київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам (стаття 10 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

У силу частини першої статті 10-1 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначено, що міська та районні в місті Києві ради протягом місяця після набрання чинності цим Законом вирішують питання щодо формування власних виконавчих органів на базі відповідних державних адміністрацій, які паралельно виконують функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.2003 №21-рп/2003 зазначено, що у частині другій статті 118 та частині другій статті 140 Конституції України встановлено, що особливості здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, які відповідно до частини третьої статті 133 мають спеціальний статус, визначаються окремими законами України, і до прийняття таких законів виконавчу владу в цих містах здійснюють відповідні державні адміністрації (пункт 10 розділу XV «Перехідні положення»). Отже, Конституція України уповноважила визначити законом, якими мають бути особливості здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в місті Києві порівняно із загальним порядком здійснення виконавчої влади в областях і районах та із загальним порядком здійснення місцевого самоврядування в інших, ніж міста Київ та Севастополь, населених пунктах.

Закон України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначив спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України.

Однією з особливостей здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в місті Києві є зосередження у Київській міській державній адміністрації функцій у сферах виконавчої влади і місцевого самоврядування. Безпосередньо функції у сфері виконавчої влади реалізуються спеціально уповноваженими посадовими особами Київської міської державної адміністрації. Функції місцевого самоврядування здійснюють посадові особи, зокрема заступники Київського міського голови з питань здійснення самоврядних повноважень тощо (статті 14, 16 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

При здійсненні повноважень у сфері виконавчої влади Київська міська державна адміністрація є підзвітною та підконтрольною Кабінету Міністрів України. При здійсненні повноважень місцевого самоврядування Київська міська державна адміністрація як виконавчий орган є підконтрольною, підзвітною і відповідальною перед Київською міською радою (частина сьома статті 118 Конституції України, частина друга статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, створення в місті Києві єдиного в організаційному відношенні органу, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади і який з питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, є підзвітним і підконтрольним відповідній раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади (Кабінету Міністрів України), відповідає положенням частин першої, другої статті 118, частин першої, другої статті 140 Конституції України. Створення такого органу також узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування, яка визначає місцеве самоврядування як право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою державних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення (пункт 1 статті 3).

З огляду на викладене, Київська міська державна адміністрація, як виконавчий орган Київської міської ради, з моменту свого створення паралельно виконує функції органу місцевого самоврядування та місцевого органу виконавчої влади.

При цьому, повноваження органу місцевого самоврядування на погодження розміщення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання та сприяння розвитку систем теплопостачання на відповідній території співвідносяться з пунктом «а» частини першої статті 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з яким до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме: забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів; попередній розгляд планів використання природних ресурсів місцевого значення на відповідній території, пропозицій щодо розміщення, спеціалізації та розвитку підприємств і організацій незалежно від форм власності, внесення у разі потреби до відповідних органів виконавчої влади пропозицій з цих питань.

За таких обставин посилання позивача на порушення відповідачем вимог статті 19 Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про столицю України – місто-герой Київ», Закону України «Про теплопостачання», в частині, що оскаржується, є необґрунтованими.

Щодо посилання позивача на порушення статей 29, 30, 37, 38, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які регулюють умови забудови та отримання дозвільної документації на будівництво, суд звертає увагу, що оскаржуваний пункт 1 розпорядження від 16.08.2013 №1411 їх не порушує, оскільки обов’язок отримання погодження на розміщення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання та сприяння розвитку систем теплопостачання на відповідній території передбачено Законом України «Про теплопостачання», а не оскаржуваним розпорядженням, і вказаний Закон має таку саму юридичну силу, як і Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», які, крім того, регулюють різні за своїм змістом правовідносини.

Крім того, відповідно до пункту 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З наведених норм права вбачається, що фізична та юридична особа може звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, зокрема, у тому випадку, якщо такі дії безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, фізична та юридична особа наділена правом оскаржити до суду не будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень, які, на її думку, були вчинені з порушенням вимог закону, а лише ті, що мають безпосереднє відношення до особи, яка подала адміністративний позов.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про оскарження розпорядження від 16.08.2013 №1411 позивач зобов’язаний був зазначити не лише в чому полягала неправомірність, на його думку, розпорядження відповідача, а й чим таке розпорядження порушує його права та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Водночас, звертаючись до суду з даним позовом громадська організація «Микільська Слобідка» не зазначила яким чином оскаржуване розпорядження впливає на права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а іншого з матеріалів справи не вбачається.

З врахуванням вищевикладеного, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, прав та інтересів позивача під час прийняття оскаржуваного розпорядження.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.