Справа № 804/2076/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 р. Справа № 804/2076/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі Татаренко Ю.В. за участю: представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем всі докази та обґрунтування, які викладені у скарзі позивача були повністю проігноровані відповідачем, взагалі не дослідженні, не проведена їх правова оцінка та жоден з аргументів не був прийнятий до уваги під час розгляду скарги, а тому, на думку позивача, у звязку із протиправністю дій відповідача, вона була змушена звернутись із даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 30.05.2016 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та просив позовні вимоги задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що рішення органу державної податкової служби вищого рівня про результати розгляду скарги, яким останній може залишити без змін, скасувати повністю або частково рішення про обов'язок сплати податкового зобов'язання, є обов'язковим саме для органу державної податкової служби нижчого рівня, а не для суб'єкта господарювання.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 25.11.2015 позивачем була отримана вимога Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції. Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.4 1.2015 року №Ф-1025-25.
Не погодившись із вказаною вимогою, позивач подала до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області скаргу від 03.12.2014 року на вимогу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу від 04.11.2015 року№Ф-1025-25.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Так. згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обов'язковою ознакою як нормативно-правового акта, так і правового акта індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (субєктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законом України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
З наведених процесуальних норм права та положень ч.2 ст.11 КАС України вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень та визначає зміст позовних вимог. Проте, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин.
Згідно з п. 14.1.7. Податкового кодексу України оскарження рішень контролюючих органів - це оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.
Відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
За наслідками розгляду скарги (тобто перегляду спірного рішення) відповідно до рішення органу вищого рівня про розгляд скарги органом державної податкової служби нижчого рівня приймаються податкові повідомлення-рішення. які є підставою для сплати податкового зобов'язання.
Таким чином, рішення органа державної податкової служби вищого рівня про результати розгляду скарги, яким останній може залишити без змін, скасувати повністю або частково рішення про обов'язок сплати податкового зобов'язання, є обов'язковим саме для органу державної податкової служби нижчого рівня, а не для суб'єкта господарювання.
Отже, рішення про результати розгляду скарги, яке є підставою для зміни (в разі необхідності) керівником державної податкової інспекції вимоги (податкового повідомлення-рішення), не містить обов'язкових приписів для суб'єкта господарювання.
Так, справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки у розумінні статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Таким чином винесення відповідачем рішення про результати розгляду скарги не є дією, з якою закон повязує настання правових наслідків, якщо такі наслідки не настали. В даному випадку, така дія як прийняття рішення про результати розгляду скарги відповідає загальним повноваженням податкового органу. Сам по собі даний факт не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків для позивача.
Так, відповідно до п.п.3 розділу 1 «Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу», скаржник має право оскаржити в суді вимогу, рішення про нарахування пені та накладення штрафу в будь-який момент після отримання відповідної вимоги або рішення. Вимога або рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та накладення штрафу, стосовно яких подано позов до суду, не підлягають оскарженню відповідно до вимог цього Порядку.
Згідно з п.п.1 розділу 4 Порядку, орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобовязаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.
Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. В той же час, вчинені податковим органом дії щодо викладення у рішеннях про результати розгляду скарг певних висновків не породжують для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обовязки, а компетенція по розгляду скарг і винесенню відповідних рішень надана виключно органами Державної фіскальної служби, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.
За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог із викладених вище підстав.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94,158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 20 червня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 20.06.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5