Справа № 815/3160/16
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3160/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ УкрСоцбанк, ОСОБА_2 про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «УкрСоцбанк», ОСОБА_2, в якому представник позивача просить суд:

- скасувати постанову АН№311175 другого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2009 року, в частині, що стосується іпотечного майна земельної ділянки, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1;

- зобовязати Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 9166757 від 20 жовтня 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 липня 2007 року були укладені кредитні договори між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (надалі перейменований в ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») та ОСОБА_4 (№014/0029/85/78256), ОСОБА_5 (№014/0029/85/78249), ОСОБА_6 (№ 014/1129/85/78252), ОСОБА_7 (№014/0029/85/78254), ОСОБА_8 (№014/0029/85/78255).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаними кредитними договорами 16 липня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (іпотекодержателем) та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (іпотекодавцями) було укладено Договір іпотеки № 6011, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9

Згідно п. 1.2. вказаного іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку наступне майно:

- земельну ділянку, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1, належну іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 16.07.2007 року під реєстровим номером 5927, та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за № 2218007.

У звязку із укладенням Договору іпотеки № 6011 від 16.07.2007 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 5310638.

05 квітня 2016 року 2016 року за договором про відступлення права вимоги (за кредитним договором) та за договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ОСОБА_10» прийняло право вимоги від ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» за вказаними кредитними договорами та Договором іпотеки № 6011.

05 квітня 2016 року за договором про відступлення права вимоги (за кредитним договором) та за договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстр. № 502, ТОВ «СТАНДАРТ ОСОБА_12» прийняло право вимоги від ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ОСОБА_10» за вказаними кредитними договорами та Договором іпотеки № 6011.

03 червня 2016 року за договором про відступлення права вимоги (за кредитним договором) та за договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13, реєстр. № 618, ОСОБА_1 прийняла право вимоги від ТОВ «СТАНДАРТ ОСОБА_12» за вказаними кредитними договорами та Договором іпотеки № 6011.

Про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 14028785, який вніс зміни до попереднього запису про іпотеку № 5310638, а саме додано нового іпотекодержателя: ОСОБА_1.

Під час звернення до нотаріуса з метою укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотечного майна у власність ОСОБА_1 в рахунок повного погашення заборгованості боржника нотаріус повідомив про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше обтяження (арешт) іпотечного майна.

У ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) існує обтяження (окрім запису про іпотеку): реєстраційний номер обтяження 9166757, тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН № 311175, 20.10.2009 року; обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; обтяжував другий Приморський відділ державної виконавчої служби ОМУЮ; стягувач: ПАТ «Укрсоцбанк».

Позивач вважає, що постанова про накладення арешту АН № 311175 від 20.10.2009 року порушує його права та законні інтереси, за захистом яких він і звернувся до суду, подавши даний адміністративний позов.

Представник позивача в судове засідання не прибула, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала (за вхідним № 20003/16) клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати за її відсутності (а.с. 91).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності за наявними у ній доказами (а.с. 67).

Треті особи та їх представники в судове засідання не прибули про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи. При цьому жодних клопотань щодо причин неприбуття у судове засідання чи порядку розгляду справи за їх відсутності, а так само жодних клопотань, пояснень, заперечень щодо заявленого адміністративного позову з боку третіх осіб до суду не надано.

Суд вважаючи, що перешкод для розгляду справи немає, а саме: відсутня потреба заслухати свідка чи експерта; особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, постановив ухвалу про розгляд справи за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2007 року між ВАТ «ОСОБА_14 Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/0029/85/78256 (а.с. 11-16).

З метою забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним кредитним договором між ОСОБА_4 (іпотекодавець) та ВАТ «ОСОБА_14 Аваль» (іпотекодержатель) укладено Договір іпотеки № 6011 від 16.07.2007 року (а.с. 17-24).

Окрім, ОСОБА_4 іпотекодавцями за вказаним іпотечним договором, також є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які уклали вказаний іпотечний договір № 6011 від 16.7.2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами укладеними між ними та ВАТ «ОСОБА_14 Аваль».

Згідно з п. 1.2 Договору іпотеки № 6011 від 16.07.2007 іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю земельну ділянку, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1, належну іпотекодавцям на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 16.07.2007 року та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2218007.

03.06.2016 року ТОВ «СТАНДАРТ ОСОБА_12» () та ОСОБА_1 уклали Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами іпотеки, в тому числі за Договором іпотеки № 6011 від 16.07.2007 року (а.с. 25-39) про, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 14028785, яким додано нового іпотекодержателя: ОСОБА_1, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 08.06.2016 року № 60966308 (а.с. 40-43).

З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 є кредитором ОСОБА_4 за кредитним договором від 16.07.2007 року № 014/0029/85/78256 та іпотекодержателем за Договором іпотеки від 16.07.2007 року нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1, що є власністю іпотекодавеці.

Також, судом встановлено, що при отриманні інформаційної довідки від 08.06.2016 року № 60966308 (а.с. 40-43) позивачеві стало відомо, що на все нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт, постановою АН № 311175 від 20.10.2009 року, винесеною старшим державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_15, обтяження зареєстровано 20.10.2009 за реєстраційним № 9166757 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами 6 і 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Крім того, положеннями статті 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 08.06.2016 року № 60966308 (а.с. 40-43) арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 було накладено постановою АН № 311175 від 20.10.2009 року, винесеною старшим державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_15.

Звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно врегульовано статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина 8).

Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя (частина 1). Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (частина 3). Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина 4).

Під час розгляду справи суд встановив, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 08.06.2016 року № 60966308 щодо обєкта нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1, право іпотеки у іпотекодержателя виникло 16.07.2007 року (з моменту реєстрації) до винесення постанови АН № 311175 другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, оскільки її винесено лише 20.10.2009 року.

Згідно листа Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_16 територіального управління юстиції в Одеській області з 20.04.2016 року Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не існує назву змінено на Приморський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_16 територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 67).

Також, Відділом повідомлено, що у 2009 році, згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП) на виконанні Відділу перебувало виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ООФ ККБ «Укрсоцбанк», при примусовому виконанні якого і було винесено оскаржувану постанову.

Однак, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, матеріали вказаного виконавчого провадження були знищені за закінченням терміну зберігання (а.с. 92).

Отже, відповідач не може надати до суду докази, які підтверджували б направлення повідомлення іпотекодержателю, про накладення арешту на майно боржника (іпотекодавця), яке виступає предметом іпотеки, та розяснення йому права на звернення до суду з позовом про зняття арешту із цього майна. А так само, відповідач не надав доказів на підтвердження, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до частин 1,2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а відповідачем не доведено належними доказами правомірність накладення арешту на іпотечне нерухоме майно, оскільки відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не враховано приписи Закону України «Про іпотеку» з урахуванням ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 р. про аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, висловив таку правову позицію щодо вирішення спорів про звільнення майна, яке є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В силу положень статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із частиною 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у випадках, передбачених частиною 3 статті 54 цього самого закону. Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Враховуючи наведене, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі № 898-ІV (стаття 1), позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» убачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року по справі № К/800/49565/13.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що постанова АН№311175 другого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2009 року, в частині, що стосується іпотечного майна земельної ділянки, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1 підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить:

1) забезпечення:

проведення державної реєстрації прав;

ведення Державного реєстру прав;

взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;

формування та ведення реєстраційних справ;

2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, окрім іншого: відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

Враховуючи приписи вищевказаних норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний виконавець здійснює функції державного реєстратора, у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а отже зобовязаний вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 9166757 від 20 жовтня 2009 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ УкрСоцбанк, ОСОБА_2 про скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати постанову АН№311175 другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2009 року, в частині, що стосується іпотечного майна земельної ділянки, загальною площею 1,75 га, що знаходиться за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив № 15, ділянка № 1.

Зобовязати Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 9166757 від 20 жовтня 2009 року.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Корой