Справа № 367/2262/15-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м.Київ 367/2262/15-а

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

до Київської обласної державної адміністрації,

Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації

Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків

Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради

про зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач - 1), Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач - 2) в якому просять суд: зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію та Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в особі їх структурного підрозділу Управління соціального захисту населення у м. Буча Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, передбачені Законом України від 20.10.2014 року "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", або відповідне рішення про підстави відмови.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1, яка також представляє інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зазначила, що 12.03.2015 вона звернулась до Управління соціального захисту населення у місті Буча Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації з заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Водночас, жодної відповіді на вказане звернення вона не отримала.

На думку ОСОБА_1 така бездіяльність відповідачів є протиправною, оскільки останні відповідно до вимог чинного законодавства зобов'язані видати їй та її неповнолітнім дітям довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або прийняти відповідне рішення зазначивши в ньому підстави відмови.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.09.2015 зазначену справу передано до Київського окружного адміністративного суду на підставі пункту 2 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з тим, що після відкриття провадження у справі з'ясувалося, що справа предметно підсудна іншому суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 цю адміністративну справу прийнято до провадження та признчено до судового розгляду.

Крім того, 31.05.2016 Київський окружний адміністративний суд ухвалою залучив до участі у справі в якості співвідповідача - Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради (далі - відповідач - 3, Управління).

У судове засідання, призначене на 19.07.2016 з'явився уповноважений представник Київської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Позивачі у судові засідання не з'являлись. Уповноважені представники відповідач -3 у судове засідання 19.07.2015 також не з'явились. Про дату, час та місце судового розгляду справи позивачі та відповідач-3 були повідомлені належним чином, що підтверджується даними наявних в матеріалах справи доказів (том ІІ, а.с. 62-63).

У свою чергу, судом встановлено, що в матеріалах справи наявна заява від 24.09.2015 про розгляд справи за відсутності позивачів (том 1, а.с.79).

06.07.2016 від Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, відповідно до змісту яких відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглянути справу без участі представника управління.

В обґрунтування доводів заперечень відповідач - 3 зазначив, що листом від 12.03.2015 Управлінням було відмовлено позивачам у взятті на облік, як переміщеним особам, на підставі пункту 8 Постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», а саме у зв'язку з відсутністю у позивачів обставин, що спричинили переміщення цих осіб.

За наведених обставин, відповідач - 3 у запереченнях на адміністративний позов стверджує, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Представник відповідачів 1, 2 у судовому засіданні адміністративного позову не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що 12.03.2015 відповідачем - 3 було надано відповідь на звернення позивачів про надання їм довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У вказаній відповіді Управлінням було роз'яснено позивачам про відсутність у них законодавчо визначених обставин, що спричинили їх переміщення з районів проведення АТО та які є підставою для взяття на відповідний облік, оскільки місто Харків (де зареєстровані позивачі) не належить до територій проведення антитерористичної операції чи тимчасово окупованої території.

Таким чином, представник відповідачів 1,2 стверджував, що надана Управлінням відповідь є обґрунтованою та правомірною, а підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідачів 1, 2, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.03.2015 ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до Управління соціального захисту населення м.Буча з заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У вказаній заяві позивач зазначила, що до 21.05.2014 вона разом з дітьми проживала та була зареєстрована у місті Харкові. Водночас, у зв'язку виникненням в березні 2014 року на території м. Харкова масових заворушень та з метою уникнення негативних наслідків повсюдних проявів насильства, зважаючи на суттєвий ризик тимчасової окупації, надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, вона разом з дітьми вирішила покинути своє місце проживання у місті Харкові та переїхала до м. Буча Київської області.

З огляду на вказані обставини та на підставі статей 1, 2, 4 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» ОСОБА_1 просила видати їй та її неповнолітнім дітям довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (том ІІ, а.с. 32-35).

У відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради листом від 12.03.2015 № 1534 повідомило позивача, що відповідно до пункту 8 Постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» у неї відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з районів проведення антитерористичної операції для взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, оскільки м.Харків не належить до територій проведення антитерористичної операції чи тимчасово окупованої території (том ІІ, а.с.36).

У свою чергу, позивач ОСОБА_1 стверджує, що будь-якої відповіді на її звернення вона не отримувала, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706) громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

За змістом частини 1 статті 1 вказаного Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Суд звертає увагу, що Законом України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2015 № 254-VIII також визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Частиною 2 статті 1 Закону № 1706 визначено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (стаття 4 Закону № 1706).

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок).

В пункті 1 цього Порядку зазначено, що цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - довідка).

Довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується).

Частиною 1 статті 5 Закону № 1706 передбачено, шо Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Як вже зазначалось, тимчасово окупованою територією України та районів проведення антитерористичної операції відповідно чинних нормативно-правових актів визначені: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, а також окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Крім того, з аналізу вказаної норми Порядку, а також приписів Закону № 1706 вбачається, що Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається з метою забезпечення реалізації прав людини і громадянина (на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування, соціальні послуги, освіту, виборчих прав та інше), які постійно проживали на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. При цьому, така Довідка засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частини 7 статті 4 Закону № 1706 уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов'язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

Приписами частини 10 статті 4 Закону № 1706 та пункту 8 Порядку визначено обставини на підставі яких заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зокрема, якщо відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджують відповідачі 12.03.2015 Управлінням праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради було розглянуто заяву позивача ОСОБА_1 від 12.03.2015 про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надано відповідь № 1534 про відмову у видачі такої довідки (том 2, а.с. 36).

Отже, судом встановлено, що за результатом розгляду заяви позивача суб'єктом владних повноважень згідно з вимогами чинного законодавства було прийняте відповідне рішення.

Крім того, судом також встановлено, що за змістом вказане рішення відповідача є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Як вже зазначалось, відмовляючи позивачу ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідач послався на пункт 8 Постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та зазначив, що у ОСОБА_1 відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з районів проведення антитерористичної операції для взяття на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, оскільки м. Харків не належить до територій проведення антитерористичної операції чи тимчасово окупованої території.

Вирішуючи питання щодо правомірності зазначених Управлінням у рішенні підстав для відмови у наданні відповідної довідки, суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, станом до 21.05.2014 позивач ОСОБА_1 та її неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали на території міста Харкова (том І, а.с. 17-18, 19-23).

У свою чергу, суд звертає увагу, що місто Харків не відноситься до тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції. Крім того, органи державної влади на цій території здійснюють свої повноваження у повному обсязі.

Отже, з наведеного вбачається, що обставини визначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, та які відповідно є підставою для видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в даному випадку дійсно відсутні.

Крім того, суд також звертає увагу, що вказана довідка видається з метою забезпечення реалізації прав людини і громадянина та засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

У свою чергу, судом не встановлено обставин, які б перешкоджали позивачам в реалізації гарантованих державою прав чи свобод людини та громадянина.

Разом з цим, суд акцентує увагу, що починаючи з 12.07.2014 та по теперішній час позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у м.Буча Київської області, про що міститься відповідна відмітка у паспорті позивача.

Таким чином, засвідчення місця проживання позивачів будь-яким іншим документом - не потрібне.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачі, зокрема, Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської рад діяли в межах повноважень та у спосіб визначених чинним законодавством України.

При цьому, бездіяльності, яка виразилась у не наданні відповіді на звернення позивача ОСОБА_1 судом також в ході судового розгляду справи не встановлено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що підстави для зобов'язання Київської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації в особі їх структурного підрозділу Управління соціального захисту населення у м. Буча Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, передбачені Законом України від 20.10.2014 року "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", або відповідне рішення про підстави відмови - відсутні.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх рішень та дій не звільняє позивача від обов`язку доказування власних тверджень чи заперечень, у тому числі щодо факту наявності порушеного права.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суті позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що у вказаній адміністративній справі позивачами не доведено існування факту порушення їх законних прав, свобод чи інтересів відповідачами, відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідачів - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.