Справа № 806/763/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Житомир справа № 806/763/16

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату заробітної плати,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно, відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.2014) та за період із 29.03.2015 по 31.12.2015 включно, від відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") протиправними;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати та виплатити її в повному обсязі за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно, відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.2014) та за період із 29.03.2015 по 31.12.2015 включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням всіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (щомісячна премія, надбавка за високі досягнення тощо).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що з 10.06.2010 працює в Богунському районному суді м. Житомира, а з 28.02.2014 працює на посаді головного спеціаліста режимно-секретного органу Богунського районного суду м. Житомира. У період з 26 жовтня 2014 року по 31 серпня 2015 року його посадовий оклад складав 1218,00 грн, а з 01 вересня по 08 вересня 2015 року - 1378,00 грн, а з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 2756,00 грн (а.с. 16). Однак посадовий оклад повинен був виплачений у розмірі, визначеному абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області, з вимогою про здійснення перерахунку заробітної плати за вказані вище періоди та виплати такої суми, проте відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті належних сум. Позивач вважає, що взявши на себе обов'язок виплачувати посадові оклади у підвищеному розмірі та не прийнявши відповідні зміни до Закону України "Про Державний бюджет", державою були порушені його права та інтереси, які підлягають захисту в судовому порядку.

Позивач у заяві від 27.05.2016 просив розгляд справи провести без її участі, за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача до суду не прибув. Про дату, час та місце справи повідомлений вчасно та належним чином.

У відповідності до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 з 10 червня 2010 року з 28.02.2014 працює на посаді головного спеціаліста режимно-секретного органу Богунського районного суду м. Житомира, і має 10 ранг у межах 5 категорії посад, про що свідчить копія трудової книжки позивача.

Із довідки Територіального управління ДСА від 21.04.2016 № 917/16-вих вбачається, що посадовий оклад ОСОБА_1 за займаною посадою в період з 26.10.2014 по 31.09.2015 складав 1218,00 грн, із 01.09.2012 по 08.09.2015 - 1378,00 грн, а з 09.09.2015 по 31.12.2015 - 2756,00 грн (а.с. 16).

Позивач, вважаючи, що з жовтня 2014 року до грудня 2015 року ним у Богунському районному суді м. Житомира недоотримано заробітну плату, звернувся до відповідача з вимогою про здійснення перерахунку заробітної плати.

Листом від 14.04.2016 № 874/16-вих відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що підстави для перерахунку та виплати заробітної плати за період із 26.10.2014 по 08.09.205 відсутні (а.с. 12).

Статтею 43 Конституції України проголошено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У відповідності до частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Згідно зі ч. 5 ст. 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу". Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців судів та інших органів державної влади, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання та класний чин затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Так, схема посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів наведена у додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. N 268 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 700) (у відповідних редакціях до 09.09.2015).

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII в частині внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема частину першу статті 144 цього Закону доповнено абзацом другим такого змісту:

"При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України "Про прокуратуру" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

У свою чергу, пунктом 9 розділу 1 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, який набрав чинності 29 березня 2015 року, викладено в новій редакції Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

У частині першій статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.2015) закріплено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Судом з'ясовано, що Кабінетом Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Законом України "Про прокуратуру" та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконано не було.

Разом з цим, суд ураховує, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Положеннями статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 29.03.2015) визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 29.03.2015).

Аналогічні засади та порядок фінансування судів закріплено в статтях 145, 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.2015).

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року визначено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У частинах першій та другій статті 23 Бюджетного кодексу України закріплено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, а також ураховуючи, що з 26 жовтня 2014 року до 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини першої статті 147 цього ж Закону, у редакції з 29 березня 2015 року, не передбачено, суд приходить до висновку, що ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 12.07.2016 у справі № 820/4648/15 та від 13 липня 2016 року у справі № 820/4653/15.

Висновки цих постанов Верховного Суду України, згідно із приписами ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

Отже, позовна вимога про перерахунок заробітної плати за період із 26.10.2014 по 08.09.2015 не підлягає задоволенню.

Щодо нарахування позивачу заробітної плати в період з 09 вересня до 31 грудня 2015 року суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. N 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", яка набрала чинності 09 вересня 2015 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. N 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема додаток 45 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. N 268 викладено у новій редакції.

У відповідності до додатку 47 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. N 644), місячний посадовий оклад головного спеціаліста складає 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду.

Між тим, примітка до вказаного додатку встановлює, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Матеріалами справи підтверджено, що з 09 вересня до 31 грудня 2015 року обрахування та виплата позивачу посадового окладу проведено із дотримання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. N 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами від 09.09.2015).

Отже, під час нарахування позивачу заробітної плати у вказаний період відповідачем норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" були застосовані у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, відповідач не мав юридично обґрунтованих підстав нараховування та виплатити посадового окладу ОСОБА_1, у розмірах інших, ніж це передбачено Додатком 47 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами та доповненнями).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов переконання про відсутність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо неперерахування заробітної плати позивачу за період з 26.10.2014 по 31.12.2015, згідно ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону "Про прокуратуру" від 14.10.2014, ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015, постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (зокрема до постанови КМ України № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 р.).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату заробітної плати - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 03 серпня 2016 р.