Справа № 344/7327/16-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7327/16-а
Провадження № 2-а/344/332/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретарів Орнат Л.І., Струк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірною відмову щодо поновлення виплати пенсії за віком, зобов'язання поновити пенсію за віком з 01.07.2006 року та провести нарахування та її виплату,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з наведеним адміністративним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачем їй призначено пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства. Нею було відкрито у відділенні Приватбанку картковий рахунок, на який відповідачем повинні були перераховуватись щомісячно суми призначеної пенсії. У травні місяці 2016 року позивач виявила, що виплату пенсії, яка була призначена повічно, відповідачем припинено з липня 2006 року. Остання зарахована сума пенсії 05.06.2006 р. в розмірі 361 гри. 06 коп. В травні 2016 року позивач звернулася до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про поновлення пенсії за віком та її виплату за попередні періоди - з липня 2006 року по травень 2016 р. Однак, Управління пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську своїм листом від 31.05.2016 року № 146/Г- 15 повідомив, що пенсія поновлена з 06.05.2016 р., але у поновленні виплати з 01.07.2006 року відмовив. Свою відмову відповідач мотивує, посилаючись на п. 4 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - неотримання пенсії 6 місяців підряд, а також тим, що в згідно паспортних даних ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 від 15.08.1998 р.) відсутня реєстрація місця проживання з 29.06.2004 року по 05.05.2016 р. Вважає що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні чи відсутність відомостей про місце проживання. Саме законодавче поняття пенсії передбачає її щомісячну виплату. А тому, обмеження у праві на отримання пенсії, яка була призначена з 2004 року довічно - безпідставне.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити з підстав вказаних у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що публічно-правовий спір між сторонами виник з приводу захисту порушеного права пенсіонера на пенсію.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Частиною 2 статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 червня 2004 року управлінням пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську призначено пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, що сторонами визнається та доказуванню не підлягає.

На підставі п. 4 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу з 01.07.2006 року було припинено виплату пенсії у зв'язку із неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. (а.с. 5)

Встановивши відсутність нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 12 травня 2016 року звернулась до управлінням пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про поновлення виплати пенсії.

Однак, листом від 31.05.2016 року позивача повідомлено, що виплата пенсії поновлена з 06 травня 2016 року. У листі зазначено, що згідно паспортних даних ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 від 15.08.1998 р.), у неї відсутні відомості про реєстрацію місця проживання з 29.06.2004 року по 05.05.2016 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Частиною другою статті 49 цього Закону передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії (частина перша статті 46). Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (частина друга статті 46).

Тобто, вказаною нормою зазначено випадки, коли сума пенсії була нарахована, але не отримана з вини пенсіонера або пенсійного органу.

Виплата пенсії позивачці була припинена на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд), а тому суд вважає що факт припинення пенсії відбувся з вини позивача.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач та її представник ніяким чином не навели обставин, поважності причин неотримання пенсії з 2006 року чи неможливості звернутись із заявою про поновлення пенсії раніше ніж 12 травня 2016 року.

Як вже встановлено судом, та не заперечено сторона ОСОБА_1 звернулась із заявою про поновлення пенсії 12 травня 2016 року, а тому поновлення пенсії відповідачем повинна була здійснена за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто з 12.05.2013 року.

Відмовляючи у відновленні пенсії до 06.05.2016 року відповідач посилався на відсутність відомостей про реєстрацію місця проживання позивача з 29.06.2004 року по 05.05.2016 року. Однак суд дану обставину вважає такою що не повинна впливати на право отримання пенсійних виплат враховуючи наступне.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для виплати пенсії відповідач зобов'язаний відновити виплату пенсії позивачу з 12.05.2013 року.

Даний висновок ґрунтується на рішенні Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 року, по справі «Пічкур проти України», яким суд вказував на недопустимість прив'язки права на отримання пенсії до місця проживання особи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 44, 46, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 6-12, 90, 94 КАС України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірною відмову щодо поновлення виплати пенсії за віком, зобов'язання поновити пенсію за віком з 01.07.2006 року та провести нарахування та її виплату задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в поновленні виплати пенсії за віком з 12.05.2013 року - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, виплату пенсії за віком, провести нарахування та її виплату з 12.05.2013 року.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, - 551 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Довідка: повний текст постанови виготовлено 01 серпня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.