Справа № 802/880/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 серпня 2016 р. Справа № 802/880/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 23.05.2016 року вона звернулася до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області із письмовим клопотанням про надання дозволу на розробку документації щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.06.2016 року № Г-9215/0-2578/6-16 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до представлених нею документів місце розташування земельних ділянок на графічних матеріалах не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території, а також порушується стабільність і компактність землекористування сільськогосподарських земель як єдиного масиву.

Крім того, позивача було повідомлено, що стаття 48 Закону України «Про землеустрій» передбачає врахування громадських інтересів при здійсненні землеустрою органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень, однак додані до клопотання графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки не були погоджені представником органу місцевого самоврядування.

В зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, а також відсутністю погодження графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки органом місцевого самоврядування, ОСОБА_2 управлінням було відмовлено в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Не погодившись із відмовою відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною відмову ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що викладена у листі за № Г-9215/0-2578/6-16 від 01.06.2016 року, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та зобовязати відповідача повторно розглянути її звернення.

04.07.2016 року на адресу суду за вх. № 13951 від ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. Представник відповідача у наданих запереченнях вказав, що однією із підстав відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою є невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та той факт, що місце розташування (розміщення) земельної ділянки, яку бажає отримати позивач у власність, порушує стабільність та компактність землекористування сільськогосподарських земель як єдиного масиву, а також непогодження графічних матеріалів органом місцевого самоврядування, на території якого розміщена земельна ділянка. Зважаючи на наведене, на думку відповідача, ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області правомірно відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав до суду клопотання за вх. № 15927 від 01.08.2016 року про розгляд справи в порядку письмового провадження та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Однак, надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - обов'язковою не визнавалась, суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 23.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася з клопотанням до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовище). Повідомила, що правом безоплатної приватизації земельних ділянок по даному виду цільового призначення не скористалася (а.с. 7). Крім того, до клопотання додала викопіювання із схеми землекористування Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с.8), копії паспорту та картки ідентифікаційного коду платника податку (а.с. 10-12).

ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.06.2016 року № Г-9215/0-2578/6-16 ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до представлених нею графічних матеріалів не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території, а також порушується стабільність і компактність землекористування сільськогосподарських земель як єдиного масиву.

Крім того було повідомлено, що стаття 48 Закону України «Про землеустрій» передбачає врахування громадських інтересів при здійсненні землеустрою органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень, однак додані до клопотання графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки не були погоджені представником органу місцевого самоврядування.

Зважаючи на наведене, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку відмові у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що викладена у листі ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.06.2016 року № Г-9215/0-2578/6-16, суд зважає на наступне.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

Крім того, частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з пп. 31, 50 п. 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.

Відтак, суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи видно, що відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки аргументована тим, що у поданих документах на міститься обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби сільського господарства та розвитку території, а також порушується стабільність і компактність землекористування сільськогосподарських земель як єдиного масиву. Крім того, у наданих позивачем документах відсутнє погодження графічних матеріалів представником органу місцевого самоврядування на території якого розміщена земельна ділянка, адже вимогами ст. 48 Закону України «Про землеустрій» передбачено врахування громадських інтересів при здійсненні землеустрою органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень.

Таким чином, на переконання суду, відповідач неправомірно та необґрунтовано відмовив позивачеві у наданні такого дозволу, вказуючи на те, що розміщення земельної ділянки порушує стабільність і компактність землекористування сільськогосподарських земель як єдиного масиву, не посилаючись на норми діючого законодавства України. Тобто, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області неправомірно відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством.

Щодо посилання відповідача на ст. 48 Закону України «Про землеустрій» як на підставу для надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про землеустрій» з метою врахування громадських інтересів при здійсненні землеустрою органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень:

а) інформують у разі необхідності населення через засоби масової інформації про заходи, передбачені землеустроєм;

б) залучають представників громадських організацій та об'єднань громадян до участі в обговоренні загальнодержавних і регіональних програм використання та охорони земель, схем землеустрою адміністративно-територіальних одиниць;

в) готують пропозиції щодо врахування інтересів територіальних громад при здійсненні землеустрою.

Відтак, законодавець чітко визначив в яких формах та випадках відбувається врахування громадських інтересів при здійсненні землеустрою.

Таким чином, посилання відповідача як на підставу для надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність, відсутність погодження графічних матеріалів є неправомірними.

Крім того, суд вказує, що згадані положення стосуються питань здійснення землеустрою органами державної влади або місцевого самоврядування при розробці загальнодержавних або місцевих програм використання земель.

Отже, відсутність погодження графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки органом місцевого розташування, не може розцінюватися в контексті ч. 7 ст. 118 ЗК України, як невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, оскільки таке погодження не передбачене ч. 6 ст. 118 ЗК України, а вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею відповідачу забороняється.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області з непередбачених законом та не підтверджених документально підстав відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га з метою ведення особистого селянського господарства.

Відтак адміністративний позов в частині визнання протиправними та скасування відмови відповідача, що викладена у листі ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.06.2016 року № Г-9215/0-2578/6-16, належить задовольнити.

Оцінюючи вимоги позивача про покладення на Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області обов'язку повторно розглянути її клопотання від 23.05.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, необхідно зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, з огляду на наявність у суду права за умови задоволення вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також враховуючи протиправність відмови суб'єкта владних повноважень у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки, суд доходить висновку, що позивачами обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

Відповідно до ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд доходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що викладена у листі за № Г-9215/0-2578/6-16 від 01.06.2016 року, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.05.2016 року про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул. Успенська, буд 20, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницька область) сплачений при звернені до суду судовий збір в сумі 1102,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Вінницькій області ().

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович