Справа № 806/782/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

"01" серпня 2016 р. Справа № 806/782/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "11" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Народного депутата Верховної ради України ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та шкоди завданої здоров'ю, честі та гідності ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- зобов'язати народного депутата України ОСОБА_5 розглянути його звернення, неупереджено та об'єктивно, письмово вибачитися за завдану шкоду, прийняти міри для усунення недоліків у своїй роботі.

- стягнути з народного депутата ОСОБА_5 моральну шкоду та шкоду завдану здоров'ю, честі та гідності в розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2016року на підставі п.1 ч.1 ст.157 КА України закрито провадження у справі ОСОБА_4 до Народного депутата Верховної Ради України ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та шкоди завданої здоров'ю, честі та гідності в розмірі 200000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що народний депутат є суб'єктом владних повноважень і справа є підсудною адміністративному суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача з даним позовом до суду є те, що народний депутат України ОСОБА_5 не надав відповіді на звернення позивача.

Відповідно до частини другої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частини другої ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач не є суб'єктом владних повноважень.

Однак, з такими висновками суду, колегія суддів не погоджується, оскільки відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У відповідності до положень ст.ст. 75 76, 78 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, конституційний склад якої чотириста п'ятдесят народних депутатів України, що здійснюють свої повноваження на постійній основі. Повноваження народних депутатів України визначаються Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Особливості правового регулювання статусу державних службовців державних органів та їх апарату було визначено у статті 9 цього Закону, у якій зазначено, що правовий статус Президента України, Голови Верховної Ради України та його заступників, голів постійних комісій Верховної Ради України та їх заступників, народних депутатів України, Прем'єр-міністра України, членів Кабінету Міністрів України, Голови та членів Конституційного Суду України, Голови та суддів Верховного Суду України, Голови та суддів вищих спеціалізованих судів, Генерального прокурора України та його заступників регулюється Конституцією України та спеціальними законами.

Отже, народні депутати України віднесені до категорії державних службовців зі спеціальним правовим статусом.

Такий висновок відповідає позиції колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, висловленій у постанові від 10 листопада 2015 року (справа № 21-1901а15 (800/109/15).

Законом України «Про статус народного депутата» визначено особливості діяльності, правовий статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус народного депутата» народний депутат відповідно до закону розглядає звернення виборців, а також від підприємств, установ, організацій, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, вживає заходів для реалізації їх пропозицій і законних вимог, інформує виборців про свою депутатську діяльність під час особистих зустрічей з ними та через засоби масової інформації.

При цьому в п. 13 ст. 24 Закону України «Про статус народного депутата» прямо встановлено, що народний депутат зобов'язаний розглядати звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Законом України «Про звернення громадян» врегульовано відносини щодо звернень громадян, порядок та строки розгляду звернень.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадянам України надано право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних, особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Порядок розгляду таких звернень урегульовано статтями 14-16 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Обов'язковість прийняття та розгляд звернення, оформленого належним чином і поданого у встановленому порядку, передбачено ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", якою обумовлено випадки пересилання органом державної влади отриманого звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення, якщо питання не входять до його повноважень. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Крім того, відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" заявник повідомляється у разі неможливості розгляду по суті поданої заяви через відсутність достатніх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Оскільки Законом України «Про статус народного депутата» визначені повноваження народного депутата з розгляду звернень, то в даних правовідносинах, відповідач виступає як суб'єкт владних повноважень, а відтак спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "11" липня 2016 р. скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10004

3- відповідачу/відповідачам: Народний депутат Верховної ради України ОСОБА_5 вул.М.Грушевського,5,м.Київ,01008

4-Мазай ОСОБА_6 АДРЕСА_2 - ,