Справа № 826/5476/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Київ К/800/45337/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСМ ГРУП» до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС), третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про скасування постанов,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСМ ГРУП» (далі - ТОВ «ТСМ ГРУП») на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ТОВ «ТСМ ГРУП» звернулось до суду позовом до ВДВС, третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (далі - Інспекція) про скасування постанови від 17 березня 2014 року ВП № 4248589 про відкриття виконавчого провадження та постанови від 7 квітня 2014 року ВП № 42489589 про арешт коштів боржника, що прийняті при примусовому виконанні постанови Інспекції від 26 листопада 2013 року №574/13/7/26-13/2611/03.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову ВДВС про арешт коштів боржника від 7 квітня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42489589, в частині накладення арешту на кошти ТОВ «ТСМ ГРУП», що знаходяться на рахунку: № 2325 в ПАТ КБ «Хрещатик» в сумі, що складає 1 053 046 грн., в іншій частині вказану постанову залишено без змін. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень та ухвалення нового про задоволення позову.

З огляду на те, що особи, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися, суд, на підставі положень пункту 2 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), здійснює касаційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що в листопаді 2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ТООВ «ТСМ ГРУП» на автозаправному комплексі «ОККО», що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Ватутіна, 32.

За наслідками проведеної перевірки, 18 листопада 2013 року Інспекцією складено акт, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис.

На підставі вказаних матеріалів, 26 листопада 2013 року заступником начальника Інспекції Алєксєєнком І.О. прийнято постанови: № 574/13/7/26-13/2611/03 та № 573/13/7/26-12/2611/03, відповідно до яких ТОВ «ТСМ ГРУП» визнано винним у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого абзацом 6 пунктом 6 частини другої статті 2, абзацом 3 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в розмірі 1 032 300 грн. за кожне правопорушення.

Постанова від 26 листопада 2013 року № 574/13/7/26-13/2611/03 направлена Інспекцією рекомендованим листом з повідомленням за адресою місцезнаходження суб'єкта містобудування.

Оскільки повідомлення щодо оскарження вказаної постанови від ТОВ «ТСМ ГРУП» до Інспекції не надійшло, вказана постанова направлена до ВДВС для примусового виконання.

11 березня 2014 року до ВДВС надійшла заява про примусове виконання постанови Інспекції (від 6 березня 2014 року № 7/26-21/0603/05), в додатках до якої додано, зокрема, оригінал постанови від 26 листопада 2013 року № 574/13/7/26-13/2611/03.

17 березня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження ВП №42489589 з примусового виконання постанови Інспекції № 574/13/7/26-13/2611/03 від 26 листопада 2013 року про накладення штрафу в розмірі 1 032 300 грн., та встановлено строк на її виконання.

В процесі здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №42489589, головним державним виконавцем 7 квітня 2014 року прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку: № 2325 в ПАТ КБ «Хрещатик» та належать ТОВ «ТСМ ГРУП» в межах суми 2 085 346 грн.

Не погоджуючись з постановами відповідача про відкриття виконавчого провадження від 17 березня 2014 року ВП № 42489589 та про арешт коштів боржника від 7 квітня 2014 року ВП № 42489589 позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 17 Закону № 606-ХІV встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 17 Закону № 606-ХІV виконанню державною виконавчою службою підлягають рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами другою та третьою статті 19 Закону № 606-ХІV у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

За змістом статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм, вбачається, що законодавцем не визначено чітких вимог до форми заяви стягувача про примусове виконання рішення.

Виконанню державною виконавчою службою підлягають виконавчі документи, що відповідають вимогам статті 18 Закону № 606-ХІV та строк пред'явлення яких до виконання не закінчився.

Як встановлено судами, підставою для відкриття виконавчого провадження ВП №42489589 стала заява стягувача про примусове виконання постанови Інспекції № 574/13/7/26-13/2611/03 від 26 листопада 2013 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що в розумінні статті 17 Закону № 606-ХІV є виконавчим документом.

Оскільки суди під час розгляду справи підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не встановили, то їхній висновок про те, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №42489589 від 17 березня 2014 року прийнята державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом № 606-XIV є правильним.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 52 Закону № 606-ХІV стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

За змістом статті 52 Закону № 606-ХІV в разі звернення стягнення на кошти боржника, суми коштів, яка необхідна для задоволення вимог стягувача, державний виконавець має діяти за аналогією закону і керуватися в такому випадку приписами частини шостої статті 52 Закону № 606-XIV, яка регулює розмір і обсяг звернення стягнення на майно боржника, що необхідні для виконання за виконавчим документом.

З огляду на наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що державний виконавець вказуючи в спірній постанові від 7 квітня 2014 року ВП № 42489589 про арешт коштів боржника суму в розмірі 2 085 346 грн., на яку накладено арешт, вийшов за межі наданих йому Законом № 606-XIV повноважень, оскільки сума штрафу у виконавчому документі, що підлягає до сплати позивачем становила 1 032 300 грн., що призвело до порушення прав та інтересів ТОВ «ТСМ ГРУП».

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що спірна постанова від 7 квітня 2014 року ВП № 42489589 про арешт коштів боржника підлягає скасуванню в частині, що перевищує 1 032 300 грн.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, якщо визнає, що при їх ухваленні суди не порушили норми матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСМ ГРУП» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак