Справа № 2-а-0805-4531/2011
Суддя: Надворна О. С.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-0805-4531/2011
Провадження № 6-а/314/20/2013
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2013 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Надворна О.С.,

при секретарі Якубовській Т.М.,

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною, та зобов'язання до нарахування і виплати недоплаченого підвищення до пенсії згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" , -

в с т а н о в и в :

26.07.2011 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність, про перерахунок і зобовязання призначити та виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», вказавши в позовній заяві, що вона відповідно до статті 1 Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни»є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного закону з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 22.01.2011 року така допомога нараховувалась і виплачувалась їй у неповному розмірі - 10%.

Постановою суду від 05.08.2011 року позов задоволено частково: визнано незаконною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 26.01.2011 року по 22.07.2011 року, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такі дії визнані як незаконні згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.07р. № 6-рп/2007р., та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008р; зобовязано Управління Пенсійного Фонду України у Вільнянському районі Запорізької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачене їй підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у розмірі, що складає 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 26.01.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше сплачених сум; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2013 року апеляційна скарга відповідача на зазначену постанову суду була залишена без задоволення, а сама постанова без змін.

У листопаді 2013 року до суду надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі. У поданні зазначено, що виконавчий документ № 2а-0805-4531/2011 від 16.07.2013, виданий позивачці, виконати неможливо, оскільки станом на 2013 рік коштів на виплату

заборгованості відповідачу не виділено, згідно проведеного розрахунку, сума заборгованості складає 1049, 82 гривень. Державний виконавець посилається, що у відповідності до норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, і тому, на його думку, наявні передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби; у звязку з тим, що резолютивна частина виконавчого листа містить вказівку виконати дії зобов?язального характеру, без зазначення конкретної суми стягнення, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний рахунок УПФУ в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості. У зв?язку із наведеним державний виконавець просить на підставі ч.1 ст.263 КАС України суд змінити спосіб і порядок подальшого виконання судового рішення (виконавчого документу), а саме змінити його на стягнення з управління ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області на користь ОСОБА_1 недоплаченої додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров?ю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого згідно ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", починаючи з 26.01.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше сплачених сум в розмірі 1049, 82 грн.

Представник боржника надав письмові заперечення, в яких послався, інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2013 року за № 846/12/13-13 було роз?яснено, що відповідно до ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутись до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження- із заявою про відстрочення або рорзтрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Представник боржника також вказав, що відповідно до ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Судові рішення, повязані з соціальними виплатами, зокрема і винесене на користь ОСОБА_1, мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, і, відповідно, не належать до таких, що мають виконуватися згідно цього Закону.

Суд дійшов висновку, що внесене подання задоволенню не підлягає.

Так, положення ст.263 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, та, відповідно, не змінюючи спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Суд погоджується з доводами представника боржника, що судові рішення, пов?язані з соціальними виплатами, зокрема і винесене на користь ОСОБА_1, мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, і, відповідно, не належать до таких, що мають виконуватися згідно цього Закону. При цьому слід прийняти до уваги, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 суд не встановлював, що виплата пенсії має відбуватися шляхом списання коштів з рахунків Держказначейства, та не встановлював розмір такої пенсії, тобто обставини, про які зазначив державний виконавець, виходять за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, подання державного виконавця щодо зміни способу та порядку виконання постанови суду у цій справі не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення вказаних вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Суд вважає, що викладені у поданні обставини не обґрунтовують доцільність і необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною, та зобов'язання до нарахування і виплати недоплаченого підвищення до пенсії згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відмовити.

На ухвалу протягом п?яти днів може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя О.С.Надворна

30.12.2013