Справа № 214/3768/16-а
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3768/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2 (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову № ПС2 753976 від 21 червня 2016 року рядового поліції ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за ч.3 ст.122 КпАП України; закрити провадження по справі відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. 20 червня 2016 року інспектором 1 роти 3 батальйону, ОСОБА_3 було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, на підставі того, що як вказано в акті, автомобіль суттєво перешкоджав руху. 21 червня 2016 року відносно нього, позивача, інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень на підставі акту огляду та тимчасового затримання. В постанові вказано, що він, позивач, 20 червня 2016 року о 16 год. 22 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Десантна, керуючи автомобілем ЗАЗ «Ланос», державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «ЗАЗ»), поставив його на перехресті вулиць Десантна та Городня, чим порушив пункт 15.10(а) ПДР України. З зазначеною постановою не згоден. Відповідно до пункту 15.10 підпункт "а", стоянка забороняється у місцях де заборонена зупинка. Автомобіль «ЗАЗ» стояв перед перехрестям вулиць Десантна та Городня, приблизно за 10-12 м. до нього, де мусив зробити вимушену зупинку через те, що в автомобілі закінчилося пальне. Зупинка була зроблена біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху), відповідно до пункту 15.2 Правил дорожнього руху України. Після зупинки увімкнув аварійну світлову сигналізацію на автомобілі, виконуючи пункти 9.9 "а" та 15.14. Встановлювати аварійний знак не вважав необхідним, тому що згідно п. 9.10 "б", аварійний знак встановлюється у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100м. Оглядовість була більш ніж 100м в обох напрямках. Відстань до перехрестя попереду становила приблизно 10-12 м, виконувався пункт 15.9 "є" Правил дорожнього руху України. Дорога має по дві полоси для руху у кожному напрямку, відстань від автомобіля «ЗАЗ» до протилежного краю проїзної частини та до суцільної лінії розмітки була досить велика, набагато більше ніж 3 метри, виконувався пункт 15.9 "д" Правил дорожнього руху України, інші учасники дорожнього руху об'їжджали автомобіль без проблем, загрози для руху він не чинив, затор не створював. Вжити заходи, щоб одразу прибрати транспортний засіб з дороги не було можливості через те, що автомобіль патрульної поліції зупинився попереду автомобіля «ЗАЗ», чим перегороджував дорогу, та не давав можливості відкотити автомобіль «ЗАЗ» на територію заправної станції. Троє патрульних поліцейських, одним з яких був ОСОБА_3, дочекавшись коли він, позивач, вийде з машини, вийшли з патрульного автомобіля, підійшли до нього та спитали чи його це автомобіль, сказав що так. Потім попросили показати документи, що зробив. Подивившись документи, поліцейський ОСОБА_3 сказав, що автомобіль «ЗАЗ» припаркований з порушенням правил дорожнього руху. На що він, позивач, відповів те, що автомобіль не припаркований, що зробив вимушену зупинку через те, що в автомобілі закінчилося пальне, на що поліцейській ніяк не відреагував, сказав щось незрозуміле та пішов у свій (патрульний) автомобіль. Після чого він, позивач, пішов у гараж за каністрою з пальним, щоб була можливість продовжити подальший рух на автомобілі. Після того як повернувся, автомобіля «ЗАЗ» вже не було на місці, автомобіля патрульної поліції також. Відразу зателефонував 102, та спитав людей, які чекали на зупинці маршрутних транспортних засобів, та дізнався, що автомобіль було евакуйовано на спеціальний майданчик. 21 червня 2016 року, коли прийшов в Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції за адресою вулиця Волгоградська, 11, було винесено постанову ОСОБА_2Л, який не був присутній на місці затримання транспортного засобу. На місці винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення співробітники патрульної поліції не надали жодної інформації про те, яким чином проводились виміри відстані від автомобіля «ЗАЗ» до перехрестя та до суцільної лінії розмітки, та чим саме цей автомобіль суттєво перешкоджав руху. По даній дорозі були відсутні дорожні знаки, які встановлюються перед перехрестям згідно Правил дорожнього руху України. Також була відсутня будь-яка розмітка, яка б підтверджувала знаходження автомобіля на перехресті. Автомобіль «ЗАЗ» не створював загрози безпеці дорожнього руху або виконанню робіт, зазначених у вказаному пункті Правил дорожнього руху України. Ні у яких процесуальних документах не вказано точного місця де стояв автомобіль «ЗАЗ, яким чином створювалася загроза безпеці руху, і чому саме (безпеці руху або конкретним роботам), отже інспектор не мав підстав стверджувати, що автомобіль «ЗАЗ» було залишено із порушенням пункту 15.10 "а" Правил Дорожнього руху України. Вважає, що при таких обставинах, інспектор, складаючи відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КпАП України, грубо порушив вимоги вказаних вище норм Кодексу про адміністративне правопорушення України, основний принцип - принцип суворого дотримання законності, своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом, що призвело до однобічного, неповного та необ'єктивного дослідження та з'ясування всіх обставин справи.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та в своїх поясненнях підтвердив його зміст. Крім того, зазначив, що після того як зупинився, попереджувальний знак не виставляв, в первинному поясненні вказав, що знак виставив помилково. Якщо б зупинився по свої волі, а не внаслідок того, що закінчилося пальне, був би згоден із діями інспектора щодо винесення постанови. Технічна можливість перевірити наявність пального в бензобаку автомобіля у інспектора була. Власноруч перемістити автомобіль з місця, де зупинився, не мав можливості.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що на місці події не був, його викликали і він, зясувавши що водій допустив порушення, виніс постанову. Водій ОСОБА_1 пояснював, що зупинився тому, що закінчилося пальне. Він, відповідач, ту обставину чи закінчилося пальне, не перевіряв.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво(а.с.6), постанова(а.с.7, 18), акт(8), фототаблиці(а.с.9-10, 15-17)

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимими наступні докази: свідоцтво(а.с.6), постанова(а.с.7,18), акт(а.с.8), фототаблиці(а.с.9-10, 15-17), які добуті з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом постанову(а.с.7, 18), так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом акт (а.с.8), так як він стосується накладення стягнення на позивача.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами фототаблиці (а.с.9-10, 15-17), так як вони стосуються обставин зупинки позивача.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом свідоцтво(а.с.6), так як воно стосується факту належності автомобіля позивачу.

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши з точки зору достатності та взаємозвязку безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджених доказів, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

20 червня 2016 року позивач керував автомобілем «ЗАЗ».

Близько 16 год. 22 хв. вказаного дня, внаслідок того, що закінчилося пальне, позивач поставив вказаний автомобіль на перехресті вулиць Десантна та Городня на відстані менше 10 метрів від перехрестя, чим створював перешкоди для руху, так як змушував інших водіїв обїжджати цей автомобіль. Вказані обставини встановлені актом, поясненнями, змістом пояснень позивача, в яких він пояснив, що інші водії його обїжджала і що був би згоден з постановою, якщо б зупинився у вказаному місці з власної волі.

Після того, як прибули інспектори управляння патрульної поліції, позивач з місця події пішов за пальним, в цей час інспектором Левчуком В.В. був складений акт про порушення та автомобіль був евакуйований.

21 червня 2016 року відносно позивача, інспектором було винесено постанову, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Пояснення, які позивач надав відповідачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про те, що зупинив автомобіль вимушено, інспектор не перевірив та не спростував.

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються КУпАП.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган(посадова особа) повинні зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення вимог дорожніх знаків. Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху.

Відповідно до п. 15.10 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, стоянка забороняється у місцях де заборонена зупинка. Згідно п.15.9 «ґ» на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія.

Судом встановлено, що позивач зупинив автомобіль внаслідок тієї обставини, що закінчилося пальне, тобто внаслідок непереборної сили, тому в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.3 КУпАП. Таким чином, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектор діяв всупереч вказаним вимогам КУпАП, а тому винесена ним постанова підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. Відповідно до ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, не було встановлено підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, були наявні підстави для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122,245,247,256,280 КУпАП, ст. ст. 6, 10, 86, 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Скасувати постанову, винесену 21 червня 2016 року інспектором роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_2 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.3 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов