Справа № 2а-46843/09/1670
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м. Київ К/800/5742/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року

у справі №2а-46843/09/1670

за позовом Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ :

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - відповідач - 1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5(далі - відповідач-2) про стягнення фінансових санкцій.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 01 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року, відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Відповідач-1 надіслав на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу позивача, за змістом яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідач-2 письмових заперечень на касаційну скаргу позивача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Працівники відділу податкової міліції Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області у ході проведення заходів, спрямованих на виявлення фактів порушення податкового законодавства, 03 липня 2009 року з 20:00 по 21:30 год. провели огляд торгового об'єкту магазину «Продукти», що належить на праві приватної власності відповідачу-2, який розташований за адресою: м.Кременчук, вул. Леонова, 1-а, про що склали акт від акті від 03 липня 2009 року №00008578, яким встановили порушення статті 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», а саме - виявили факт надання послуг у сфері грального бізнесу на двох ігрових автоматах: Золото Клеопатри 9485F6 та Бонус Джекпот, ROULETTE 15693FG.

Вказані порушення також було відображено у рапорті старшого оперуповноваженого ВБНОПТ ПМ Кременчуцької ОДПІ лейтенанта податкової міліції С.О.Коваленка та у протоколі огляду від 03 липня 2009 року.

Крім того, за результатами виявлених порушень було складено протокол про адміністративне правопорушення від 03 липня 2009 року серії КН №824694.

За результатами проведення перевірки контролюючий орган звернувся до суду з позовом про застосування та стягнення з відповідачів фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 7 528 000,00 грн. на підставі статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Фактичною підставою для звернення позивача до суду з позовом про застосування до відповідачів фінансових санкцій на підставі статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» у вигляді штрафу у розмірі 5 040 000,00 грн. слугували висновки контролюючого органу про порушенням відповідачами вимог статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» у частині здійснення протиправної діяльності з організації та проведення азартних ігор з метою отримання прибутку на гральних автоматах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з недоведеності контролюючим органом факту організації та проведення азартних ігор відповідачами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-2 являється власником магазину «Продукти», розташованого за адресою: м.Кременчук, вул. Леонова, 1-а., частину торгівельної площі якого передано в оренду відповідачу-1. Під час перевірки торгового об'єкту, що належав відповідачу-2 встановлено наявність 2 гральних автоматів «Золото Клеопатри 948F6» та «Бонус Джекпот, ROULETTE 15693 FG», на які відсутні документи щодо підтвердження права власності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вказані гральні автомати станом на дату перевірки реалізовані відповідачем-1 наприкінці червня 2009 року за усною угодою ОСОБА_8

Крім того, при проведенні перевірки контролюючим орган встановлено, що вказані гральні автомати були підключені до електромережі. Однак, судами попередніх інстанцій не встановлено факти, які б свідчили про технічну можливість проведення гри на цих пристроях, та про зв'язок автоматів «Золото Клеопатри 948F6» та «Бонус Джекпот, ROULETTE 15693 FG» з організацією та наданням відповідачами послуг у сфері грального бізнесу.

Так, матеріали справи не містять доказів: перебування гральних автоматів у власності хоча б одного з відповідачів, здійснення відповідачами діяльності з організації та проведення азартних ігор, отримання ними прибутку від цієї діяльності, внесення будь-яким гравцем ставки для отримання послуг з азартної гри, зафіксованого підтвердження видачі саме відповідачами виграшів за результатами отриманих послуг з азартної гри.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», у цьому законі терміни вживаються у такому значенні: 1) гральний бізнес - діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; 2) азартна гра - будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості. До азартних ігор не відносяться, в т.ч. гра в більярд, гра в кеглі (боулінг) та інші ігри, які проводяться без одержання гравцем призу (виграшу); 3) організатори азартних ігор - фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку; 4) організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор; 5) учасники азартних ігор - фізичні особи з повною цивільною дієздатністю, що беруть участь в азартних іграх.

Відповідно до статті 2 цього Закону, в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Застосування фінансових санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленим за позовом органів державної податкової служби.

За змістом частини першої статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» санкція у вигляді конфіскації грального обладнання є обов'язковим додатковим покаранням, яке застосується в усіх випадках поряд зі штрафом за порушення суб'єктом господарювання заборони на організацію та проведення азартних ігор.

Санкція у вигляді конфіскації грального обладнання полягає у примусовому позбавленні суб'єкта правопорушення права власності на таке обладнання. При цьому за правопорушення, вчинене однією особою, не може притягатися до відповідальності інша особа. Відповідно, конфіскованим може бути лише те гральне обладнання, яке належить на праві власності суб'єкту правопорушення.

Зважаючи на те, що приписами Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» визначено, що застосування штрафних санкцій з конфіскацією грального обладнання несуть суб'єкти господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, правомірність застосування наведених наслідків повинна випливати із встановлення фактів організації та проведення азартних ігор.

Таким чином, визначальною ознакою для висновку про наявність у діях відповідачів порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» необхідним є встановлення фактів, які б свідчили про створення суб'єктом господарювання умов для проведення таких ігор, а також отримання таким суб'єктом доходу від грального бізнесу.

Сам факт того, що відповідач -1 є орендарем, а відповідач -2 - власником приміщення, на території якого були розміщені гральні автомати, не можуть бути розцінені як докази порушення відповідачами вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Для того, щоб діяння суб'єктів господарювання було кваліфіковано як правопорушення, за яке передбачена відповідальність статтею 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» необхідно встановити, що діяльність такого суб'єкта полягає в організації та проведенні азартних ігор.

У свою чергу, ознаками азартної гри закон визначає внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

За відсутності належних і допустимих доказів того, що відповідачами здійснювалась діяльність з використанням гральних автоматів, яка передбачає внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості, підстави для застосування до відповідачів санкцій відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б свідчили, що відповідачі мають або мали відношення до здійснення діяльності у сфері грального бізнесу, а також є власниками гральних автоматів позивачем не надано, у матеріалах справи такі докази відсутні.

Разом з тим, акт перевірки та письмові пояснення свідків не містять відомостей щодо належності гральних автоматів відповідачам, як не містять і інформації та доказів організації та проведення азартних ігор саме відповідачами. Крім того, позивачем не надано і доказів виплати відповідачами виграшу (призу).

Наведене виключає правомірність застосування до відповідачів штрафних (фінансових) санкцій, що обумовлює законність рішень суду першої та апеляційної інстанцій.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-21 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

2. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року у справі №2а-46843/09/1670 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.