Справа № 812/779/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/779/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання Бутенко К. В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що згідно довідки № ВДЗ/7087/А від 08.07.2015 в період з 06.09.2014 по 06.11.2015 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Відповідно до довідки №95/14/36-16 від 30.06.2016, за період вересень - грудень 2014 року не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за участь в АТО .

Таким чином, позивачу мали нарахувати та сплатити в 2014 році:

за вересень 4 528,85 грн;

за жовтень 5 434,62 грн;

за листопад 5 552, 77 грн;

за грудень 6 143,49 грн;

а всього на загальну суму 21 659,73 грн.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, просив суд розгляд справи проводити без його участі.

28.07.2016 представником Рубіжанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області надано письмові заперечення, відповідно до яких зазначено, що згідно наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерирористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 06.09.2014.

Наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 позивач був виключений зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерирористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 07.11.2015.

В свою чергу виплати винагороди за участь в АТО у 2014 році була передбачена постановою КМУ від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

На виконання цієї постанови МВС України було розроблено наказ від 23.07.2014 № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно- технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України (зареєстрований в МЮУ 08.08.2014 № 939/25716).

Для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат. Тобто кошти були надані за окремою бюджетною програмою. Відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Тобто наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 був виданий вже по закінченню бюджетного періоду, тому Відповідач був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Крім того, відповідно до довідки №1984/111/19-2016 від 13.07.2016 позивача включено в АТО з 06.09.2014.

Таким чином, винагорода за участь в АТО за вересень 2014 року повинна розраховуватися пропорційно дням участі в АТО.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Згідно із пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України Про державну службу .

Згідно з вимогами статті 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Законодавець урегулював питання, повязані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) спеціальними законами, до яких, зокрема, відноситься і Закон України Про міліцію .

Статтею 18 Закону України Про міліцію, встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України Про міліцію № 565-ХІІ від 20.12.1990, Положенням про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, проходила службу в органах внутрішніх справ з 30.07.1994 по 06.11.2015, що підтверджується трудовою книжкою (а. с. 18).

Згідно наказу Головного управління МВС України у Луганській області № 399 о/с від 06.11.2015 року ОСОБА_1 була звільнена з органів внутрішніх справ (а. с. 18).

Згідно довідки № ВДЗ/7087/А від 08.07.2015 ГУМВС України в Луганській області, позивач в період з 06.09.2014 по 06.11.2015 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а. с. 4).

З вищенаведеного вбачається, що позивач дійсно брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

З інформації, зазначеній в довідці, виданої Ліквідаційною комісією Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області, судом встановлено, що грошове забезпечення позивача у вересня 2014 року становило 4 528,85 грн, у жовтні 2014 року 5 434,62 грн.; у листопаді 5 552,77 грн., у грудні 6 143,49 грн. (а. с. 5).

Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідно до довідки №106/111/36-16 від 22.07.2016, виданої ліквідаційною комісією Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області, ОСОБА_1 за 2014 рік винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення не нараховувалась та не виплачувалась (а. с. 22).

Відповідно до довідки від 25.07.2016 № 112/111/36-2016. Позивач в період з 06.09.2014 по 31.12.2014 у щорічній черговій оплачуваній відпустці за 2014 рік не перебувала та на лікарняному не перебувала (а.с. 23).

Враховуючи, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 Позивача залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Луганської області з 06.09.2014 по 06.11.2015, то винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись за весь вказаний період.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (далі Постанова № 158) військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 158 за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 3 наказу МВС України від 13.12.2007 № 49 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 наказу від 23.07.2014 № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України винагорода виплачується за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Виходячи зі змісту пункту 2 Постанови № 158 винагорода повинна нараховуватись в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Щодо нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції вересень 2014 року, суд не приймає посилання представника Відповідача на необхідність виплати винагороди за участь в АТО саме за кількість днів, в яких Позивач приймав участь в антитерористичній операції, оскільки вищезазначені нормативно-правові акти не містять посилань на виплату коштів пропорційно кількості днів, відбутих у відрядженні, проте містять застереження та гарантії згідно з якими сума винагороди не може бути менша за 3000 грн.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ № 158 та Наказу МВС України № 719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Оскільки згідно із довідкою за 2014 рік грошове забезпечення Позивача перевищувало 3000,00 грн на місяць винагорода за зазначені місяці повинна бути в розмірі 100% грошового забезпечення.

Таким чином, відповідачем неправомірно не нараховано та не сплачено позивачу винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за вересень 2014 року 4 528,85 грн, за жовтень 2014 року 5 434,62 грн.; за листопад 5 552,77 грн., за грудень 6 143,49 грн.

Суд критично оцінює посилання Відповідача у запереченнях на видання наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 по закінченню бюджетного періоду, чим позбавлено Відповідача у справі можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Згідно частини першої, другої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи Кечко проти України Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 Бурдов проти Росії).

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за вересень грудень 2014 рік є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання про судові витрати не вирішується у звязку з їх відсутністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Рубіжанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції задовольнити.

Стягнути з Рубіжанського міського відділу Головного управління МВС України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження: 93003, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Смирнова, буд. 1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 93000, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Руденка, буд. 4/1), за період з вересня по грудень 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, у розрахунку на місяць у загальному розмірі 21 659,73 грн (двадцять одна тисяча шістсот пятдесят девять гривень 73 коп), в тому числі за вересень 2014 року 4 528,85 грн (чотири тисячі пятсот двадцять вісім гривень 85 коп), за жовтень 2014 року 5 434,62 грн (пять тисяч чотириста тридцять чотири гривні 62 коп); за листопад 5 552,77 грн (пять тисяч пятсот пятдесят дві гривні 77 коп), за грудень 6 143,49 грн (шість тисяч сто сорок три гривні 49 коп), з відповідними відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала закон

Суддя ОСОБА_2