Справа № 296/5530/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шалота К.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"04" серпня 2016 р. Справа № 296/5530/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "04" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області про визнання протиправними дій, скасування припису та постанови ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо визначеної приписом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 38/15 від 05.11.2015 року, вимоги ОСОБА_4 зупинити будівельні роботи з 05.11.2015 року; скасувати припис інспекції № 38/15 від 05.11.2015 року; визнати протиправними дії інспекції щодо визначеного постановою № 110-Ф у справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2016 року притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 5 100 грн.; скасувати постанову № 110-Ф у справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2016 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04 липня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.6 ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира, як адміністративного, з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області.

Суд першої інстанції під час прийняття ухвали про повернення позовної заяви дійшов висновку, що дана справа не підсудна Корольовському районному суду м.Житомира, як адміністративному суду, а підсудна окружному адміністративному суду, оскільки відповідачем по справі виступає орган державної влади.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Суддя після одержання позовної заяви, з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Слід зауважити, що із позовної заяви вбачається, що відповідачем у справі є Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Посилання апелянта на ту обставину, що Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області є місцевим органом виконавчої влади колегією суддів оцінюються критично, так як суб'єктами владних повноважень можуть бути органи, їхні посадові чи службові особи, також підприємства, установи та організації і навіть фізичні особи, якщо їм делеговано певні владні управлінські повноваження.

В даному випадку, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області, який є структурним підрозділом Державної архітектурної-будівельної інспекції України, а тому відповідач в даному випадку виступає центральним органом виконавчої влади.

Отже, дана справа за суб'єктним складом її учасників, зокрема, відповідача, не підпадає під визначення предметної підсудності, яке надано у пункті 1 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, як вбачається зі змісту позовних вимог Позивача, останній звертаючись із позовом до Корольовського районного суду м.Житомира просить визнати протиправним і скасувати припис інспекції № 38/15 від 05.11.2015 року про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Зазначений припис виданий посадовою особою Управління який є структурним підрозділом Державної архітектурної-будівельної інспекції України, тобто є рішенням посадової особи суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, оскарження припису Управління предметно відноситься до повноважень Житомирського окружного адміністративного суду.

Що стосується вимоги Позивача щодо визнання протиправною і скасування постанови № 110-Ф у справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2016 року, відповідно до якої на Позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188- 42 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено стягнення у виді штрафу, то вона підсудна місцевому загальному суду, як адміністративному суду.

Однак, п.2 ч.1 ст.21 КАС України передбачено, що якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду, як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Вказані обставини виключають можливість розгляду справи Корольовським районним судом м.Житомира, як адміністративним судом.

З огляду на вищезазначене судом першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву позивачеві.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "04" липня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" серпня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 4 пров.Кривий Брід,4,кв.1,м.Житомир,10002

представника позивача: ОСОБА_3 вул Гагаріна, 47, м.Житомир

3- відповідачу/відповідачам: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області майдан ім.С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

- ,