Справа № 811/3786/13-а.
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року Справа № 811/3786/13-а.

провадження № 2-кас/811/26/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач) до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 липня 2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відсутність у книзі обліку доходів і витрат інформації щодо номеру, дати та суми видаткової накладної не є порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання. Крім того, зазначений товар знаходиться не у продажу, а у складському приміщенні, а тому вважає податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає чинному законодавству.

В судовому засіданні позивачем свою позицію підтримано.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки перевіркою встановлено порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг, а саме встановлено факт реалізації товарних запасів які не обліковані та не оприбутковані за місцем їх реалізації.

Представником відповідача позицію викладену в письмових запереченнях також підтримано та наголошено на відмові у задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.

Так, Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 року в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1І до Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.07.2013р №, відмовлено повністю (а.с.83-84).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 р. по справі 811/3786/13-а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі 811/3786/13-а від 28.01.2014 року залишено без змін (а.с.104-105).

Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково: постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014р. у справі №811/3786/13-а скасовано. Справу №811/3786/13-а направлено на новий розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду (а.с.139-143).

При цьому Вищий адміністративний суд України звернув увагу, на те що при вирішенні даної справи суди повинні були дослідити обставини щодо наявності/відсутності у позивачки первинних документів на товар, який на думку відповідача, не облікований у встановленому порядку.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, предметом позовну є правомірність винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 04 липня 2013 року №.

ОСОБА_1 12.03.1999р. зареєстрована Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області як фізична особа-підприємець та з того часу перебуває на обліку у податковому органі як платник податків (а.с.19)

18 червня 2013 року посадовими особами ГУ Міндоходів у Кіровоградській області на підставі направлення №70 від 12.06.2013 р. (а.с.13), наказу №52 від 10.06.2013 р. (а.с.12) проведено фактичну перевірку дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) магазину Світлана по вул.Радянська, 143, м.Долинська, де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач.

Результати перевірки відображені в акті від 18.06.2013 р., висновками якого, є порушення, на думку відповідача, позивачем, зокрема п.12 ст.3 Закону України Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг від 06.07.1995 р. №265/95-ВР, а саме реалізація товарних запасів які не обліковані та не оприбутковані за місцем їх реалізації, відповідно до видаткових накладних, на суму 7 945,90 грн. (а.с.7-8).

За наслідками проведеної перевірки та на підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 16 571,80 грн. (а.с.6).

При цьому, позивачем оскаржується вказане податкове повідомлення-рішення в частині нархування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 15 891,80 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Долинською ОДПІ застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 15891,80 грн. за не відображення у Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні-особи-підприємці даних за видатковими накладними, а саме:

- КД13-000028929 від 05.06.2013р.;

- КД13-000030179 від 12.06.2013р.;

- №166608 від 11.06.2013р.;

- ТРД-038655 від 04.06.2013р.

- №56699 від 03.06.2013р

- 56913 від 03.06.2013р.;

- 56700 від 03.06.2013р.;

- №56739 від 03.06.2013р.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95 (далі -Закон від 06.07.1995 р. №265/95) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. Преамбулою Закону встановлено, що цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону від 06.07.1995 №265/95 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно з ст.6 Закону від 06.07.1995 №265/95 облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Фінансові санкції відповідно до статей 20 та 21 Закону від 06.07.1995 №265/95 застосовуються до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку, чи не ведуть або ведуть з порушенням установленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

Системний аналіз положень п.12 ст.3, ст.6, 20 Закону від 06.07.1995 №265/95 дає підстави для висновку, що цим законом передбачено обов'язок фізичних осіб-підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації. За реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, за цінами реалізації.

Разом з тим чинним на час виникнення спірних відносин законодавством не конкретизовано порядку обліку товарних запасів саме за місцем їх реалізації.

В якості обґрунтування висновку про здійснення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 реалізації товарів, які не обліковані в установленому порядку, перевіряючим зазначено на порушення нею ведення Книги обліку доходів і витрат. Зокрема, на думку податкової, суб'єкти господарювання - фізичні особи-підприємці зобов'язані відображати в зазначеній книзі запаси. На думку податкової позивач здійснювала реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку, що полягало у незаповнені відповідних граф книги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно з п.п. 1, 3 і 5 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку. Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не передбачено обов'язкове ведення складського обліку для фізичних осіб-підприємців.

Отже, наявність первинних документів стосовно отримання товару та документи, що підтверджують факт їх сплати підтверджує наявність, оприбуткування та реалізацію товару, а отже і наявність обліку.

Порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку товару за місцем їх реалізації є, зокрема, відсутність у суб'єкта підприємницької діяльності первинних документів, які підтверджують рух таких товарів.

При цьому, актом перевірки не встановлено порушення позивачем ведення порядку обліку доходів та витрат.

Відтак, ведення обліку товарів за місцем їх реалізації підтверджується не книгою обліку доходів та витрат, а товарно-транспортними накладними, накладними та видатковими накладними, які свідчать про наявність у суб'єкта господарювання належним чином облікованих товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в місці їх реалізації під час перевірки.

Крім того, форма Книги обліку доходів і витрат призначена для обліку доходів та витрат підприємця з метою визначення фінансового результату його діяльності, а не для обліку товарів, які були ним реалізовані на господарській одиниці, а тому суд вважає, що підстави для застосування штрафних санкцій за порушення приписів п. 12 ст. 3 Закону від 06.07.1995 №265/95 відсутні.

Суд приходить до висновку, що вищевикладеним порядком передбачено лише ведення обліку реалізованого товару, а не його запасів. Крім того, форма книги обліку доходів і витрат призначена для обліку доходів та витрат підприємця з метою визначення фінансового результату його діяльності, а не для обліку товарів, які були ним реалізовані, а тому підстави для застосування штрафних санкцій за порушення приписів п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відсутні.

Дані висновки узгоджуються із позиціями Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалах К/9991/52006/12 від 14.01.2013 року та К/9991/6635/11 від 07.02.2013 року.

Твердження податкового органу також спростовуються матеріалами справи, та судом оцінюються критично, оскільки із книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1, яка була зареєстрована за місцем обліку в Долинській МДПІ 02 квітня 2013 року, вбачається, що видаткові накладні КД13-000028929 від 05.06.2013р.; КД13-000030179 від 12.06.2013р.; №166608 від 11.06.2013р.; ТРД-038655 від 04.06.2013р.; №56699 від 03.06.2013р.; 56913 від 03.06.2013р.; 56700 від 03.06.2013р.; №56739 від 03.06.2013р. були відображені позивачем у податковому обліку (а.с.186 а-190).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом із тим, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, відповідач не довів суду правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку на суму 15891,80 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 586,79 грн (а.с.4) присуджується ФОП ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 04 липня 2013 року № в частині нарахування ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на суму 15 891,80 грн.

Присудити ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 586,79 грн. (п'ятсот вісімдесят шість гривень сімдесят дев'ять копійок) з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2