Справа № 814/4051/15
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/4051/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Кузнєцова О.І.;

представника відповідача - Федорінського Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «САРМАТ ОЙЛ» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «САРМАТ ОЙЛ» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «САРМАТ ОЙЛ» (далі - ТОВ «САРМАТ ОЙЛ») звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва) про скасування податкових повідомлень-рішень від 25 травня 2015 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 63 403,00 грн. та штрафними санкціями - 15 850,75 грн.

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 367 611,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про відсутність порушень з боку товариства Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, що дає йому право на формування податкового кредиту.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «САРМАТ ОЙЛ», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляції та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що основним видом діяльності ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1 а.с.14).

Для здійснення господарської діяльності ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» у 2014 році придбав у нерезидента компанії «Cokrak s.r.o.» дизельне паливо на підставі укладених зовнішньоекономічних контрактів №21/CIF від 31 серпня 2014 року, №22/ CIF від 09 вересня 2014 року, №23/CIF від 08 жовтня 2014 року, №24/CIF від 12 листопада 2014 року (т.1 а.с.198-218). Відповідно до вказаних договорів базисом поставки визначено CIF - порт Очаків. При розмитненні товару позивачем було сплачено до бюджету податок на додану вартість у розмірі 1 431 014 грн.

До того ж, між позивачем та ТОВ «Порт Очаків» було укладено договір про надання послуг №1417 від 03 вересня 2014 року (т.1 а.с.226-231).

Дизельне паливо реалізовувалося від борту судна, а залишок відвантажено на відповідальне зберігання ТОВ «Арні 2010» і ТОВ «Південно-східна нафтова компанія».

На підставі договору зберігання від 16 грудня 2014 року ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» надало послуги з обробки (прийому, зберігання та видачі) світлих нафтопродуктів на складі в м. Макіївка (т.1 а.с.235).

При цьому, на момент укладання даного договору, даний контрагент був зареєстрований як платник ПДВ.

Транспортування дизельного палива на склад ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» здійснювалося перевізниками ТОВ «Артеміда-5», ТОВ «Інтеграл Нафта» і ТОВ «ПІГ «Трансконтиненталь», що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) (т.1 а.с.237-263).

У свою чергу, ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» не отримало податкових накладних від контрагента - постачальника послуг ТОВ «Південно-східна нафтова компанія», а тому не включило суми ПДВ за вказаними операціями до складу податкового кредиту у звітному періоді, оскільки ст.198 Податкового кодексу України це забороняє.

В період з 22 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва провела документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при проведенні господарських операцій з імпорту та реалізації нафтопродуктів за період з 26 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року, за результатами якої склало акт від 12 травня 2015 року (т.1 а.с.11-120).

У висновках даного акта податковий орган зазначив на наступні порушення податкового законодавства:

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ за лютий 2015 р. на суму 63 403,00 грн.;

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму непогашеного від'ємного значення попередніх (звітних) періодів на кінець поточного (звітного) періоду за лютий 2015 року на суму 1 367 611,00 грн.;

- не підтверджено реальність здійснення господарських операцій на загальну суму ПДВ 878 836,33 грн. по контрагентам-покупцям ТОВ «Мобіл Трейд» і ТОВ «ТК Ойл Груп».

Такий висновок контролюючого органу побудований на тому, що перевіркою не встановлено реальність здійснення ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» господарських операцій з ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року: загальний обсяг залишків дизпалива, що знаходиться на зберіганні у ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» станом на 28 лютого 2015 року, становить 8 586 084,34 грн., в тому числі ПДВ, сплачений митним органам до бюджету 1 431 014,06 грн.

В акті ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва наголошує на тому, що «позивачем завищено податковий кредит всього на суму 1 431 014 грн., у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту ПДВ, сплаченого митним органам до бюджету із залишку дизпалива на зберіганні, використання якого у межах господарської діяльності підприємством не доведено».

25 травня 2015 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 63 403,00 грн. та штрафними санкціями - 15 850,75 грн.

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 367 611,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що оскільки по операціям позивача з ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» подія отримання послуг відбулася, позивач мав віднести суму ПДВ до податкового кредиту. За відсутності податкових накладних, виписаних ТОВ «Південно-східна нафтова компанія», суд дійшов висновку щодо не підтвердження реальності операцій позивача з ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» та контрагентами-покупцями.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України, оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, а також порушено норми матеріального права, у зв'язку з наступним.

Як вбачається з фактичних обставин справи, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва заперечує факт реальності господарської операції здійсненої між позивачем та ТОВ «Південно-східна нафтова компанія», водночас, придбання позивачем у нерезидента компанії «Cokrak s.r.o.» у 2014 році дизельного палива на підставі укладених зовнішньоекономічних контрактів ними не заперечується.

Не піддається сумніву з боку контролюючого органу і розмір ПДВ, сплачений при розмитненні товару, а саме 1 431 014 грн.

Однак, за логікою ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, непідтвердження подальшого зберігання придбаного товару, не дає право на податковий кредит, сплачений при розмитненні товару.

Розраховуючи податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган віднімає від загальної суми, сплаченого товариством ПДВ при розмитненні в розмірі 1 431 014 грн. суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 25) задекларований товариством в розмірі 63 403,00 грн. і доходить висновку про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 63 403,00 грн. та про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 367 611,00 грн.

Не визнаючи господарські операції між позивачем та ТОВ «Південно-східна нафтова компанія», контролюючий орган не взяв до уваги, що позивач не формував з даними контрагентом податковий кредит, він навіть не провів кінцевого розрахунку за придбаний товар.

Відповідно до пп. «а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки по операціям позивача з ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» подія отримання послуг відбулася, позивач мав віднести суму ПДВ до податкового кредиту.

Між тим, колегія суддів вважає, що таке тлумачення норм Податкового кодексу є неправильним, оскільки формування податкового кредиту є правом платника податку, а не його обов'язком.

Аналіз вищевказаних статей податкового законодавства свідчить про те, що єдина обставина, що надає платнику податку право на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є отримання від контрагента-постачальника товарів (послуг) податкової накладної, належним чином зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, як було вже вказано вище, ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» не отримував податкових накладних від свого контрагента ТОВ «Південно-східна нафтова компанія», а тому і не включав суми ПДВ до складу податкового кредиту у звітному періоді.

Також є незрозумілою позиція податкового органу, що останні визнаючи господарську операцію між позивачем та ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» нереальною, позбавляють ТОВ «САРМАТ ОЙЛ» права на податковий кредит сформований за результатом придбання дизельного палива у нерезидента компанії «Cokrak s.r.o.», операція, яка визнана реальною, та за яку було сплачено митні платежі в тому числі і податок на додану вартість.

Також колегія суддів бажає зазначити, що в акті перевірки відповідач зазначає, що товарно-транспортні накладні не містять відміток про проходження догляду при перетину кордону території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ці обставини не мають значення для вирішення цього спору, оскільки позивач не претендує на податковий кредит за операціями перевезення.

Однак вважає обґрунтованим зауваження суду першої інстанції про те, що Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затверджений наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при службі безпеки України лише 12 червня 2015 року №415ог, а перевезення дизпалива до ТОВ «Південно-східна нафтова компанія» здійснювалося з грудня 2014 року по лютий 2015 року.

Тобто, на момент здійснення господарських операцій з перевезення ПММ перетин лінії зіткнення здійснювався без проведення процедури догляду та погодження, а тому висновки ДПІ щодо відсутності відміток перетину лінії кордону є безпідставними.

Враховуючи, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин справи, рішення суду, відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову.

Частина 1 ст.94 КАС України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що апелянт за подачу позову та апеляційної скарги сплатив 45 576,26 грн. судового збору, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т.1 а.с.4,194), суд апеляційної інстанції вважає за необхідним стягнути його з ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва на користь ТОВ «САРМАТ ОЙЛ».

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «САРМАТ ОЙЛ» - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року - скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «САРМАТ ОЙЛ» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 63 403,00 грн. та штрафними санкціями - 15 850,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 367 611,00 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (код за ) 45 576 (сорок п'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 26 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «САРМАТ ОЙЛ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський