Справа № 826/20201/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року К/800/37266/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року по справі № 826/20201/14

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Міністерства оборони України (далі МО України)

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до МО України, Київського військового комісаріату, в якому просив:

визнати протиправними дії МО України щодо не виплати ОСОБА_1 , старшому офіцеру відділу управління призову ГОМУ ГШ ЗС України, одноразової грошової допомоги з порушенням вимог Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

зобов`язати МО України здійснити позивачу з 27 листопада 2012 року (час настання інвалідності) перерахунок та призначити одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам війни II групи за посадою, на день втрати працездатності, старшого офіцера Головного управління ГШ МО України, яку він займав на день звільнення з військової служби, 28 жовтня 2002 року, на підставі грошового забезпечення та у розмірах визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності.

зобов`язати Київський міський військовий комісаріат виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи за посадою, старшого офіцера Головного управління ГШ МО України, яку він займав на день звільнення з військової служби, 28 жовтня 2002 року, на підставі грошового забезпечення та у розмірах визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов`язано МО України розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2014 року та прийняти рішення по суті згідно вимог пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Постанова КМУ №499).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 12 червня 2014 року звернувся до Київського міського військового комісаріату із заявою про розгляд Комісією МО України питання про надання йому одноразової грошової допомоги згідно з положеннями Постанови КМУ № 499.

Згідно листів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 листопада 2014 року та Департаменту фінансів МО України № 248/3/6/1406 від 28 серпня 2014 року документи щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги направлені Київським міським військовим комісаріатом на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України 17 червня 2014 року (вих. № 4274). Після опрацювання документів Департаментом фінансів та Департаментом правового забезпечення МО України вони повернуті до Київського міського військового комісаріату без реалізації (28 серпня 2014 року № 248/3/6/1406).

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи їх протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Також судами встановлено, що Наказом МО України від 21 жовтня 2002 року № 602 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого офіцера відділу управління призову ГОМУ ГШ ЗС України у запас за підпунктом «б» пункту 67 (за станом здоров`я) та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату.

Протоколом № 2291 від 21 листопада 2012 року постанову військово-лікарської комісії ГВКГ від 3 жовтня 2002 року по причинному зв`язку захворювання відмінено, встановлено, що: «травма, захворювання позивача, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби» (а.с.10).

27 листопада 2012 року рішенням МСЕК позивач визнаний інвалідом війни 2-ої групи, а 5 листопада 2013 року - «довічно» на підставі травми, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами пунктів 4, 5 частини 2 вказаної статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Згідно пункту 7 зазначеного Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Наказом Міністра оборони України № 168 від 12 квітня 2007 року «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.

Тобто, зазначеним наказом Міністра оборони України створено відповідну комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.

Судами встановлено, що заява ОСОБА_1 від 12 червня 2014 року щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась, пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались.

Таким чином, оскільки заява позивача від 12 червня 2014 року МО України не розглянута по суті і не було прийнято уповноваженою особою відповідного рішення, то суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано, зазначивши про передчасність заявлених позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та призначення грошової допомоги, зобов`язали МО України розглянути вказану вище заяву позивача та прийняти рішення по суті відповідно до вимог пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Посилання в касаційній скарзі позивача на неправомірність судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання МО України здійснити перерахунок та призначення грошової допомоги позивачу є безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 2 вказаного Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із системного аналізу вказаної норми вбачається, що захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права, свободи та інтереси.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання МО України здійснити перерахунок та призначення грошової допомоги є передчасними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розгляду відповідачем заяви ОСОБА_1 від 12 червня 2014 року у порядку, встановленому нормами чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не дають підстав вважати, що судами при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п`яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Загородній А.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.