Справа № 22-а/0690/109/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/109/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І,

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на постанову Овруцького районного суду від 5 листопада 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь недоплачені за період з 1 січня по 30 квітня 2009 року включно кошти, виплата яких передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначав, що є потерпілим 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює у м. Овручі, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 5 листопада 2009 року позов задоволено. З Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на користь позивача стягнуто 2871,19 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 січня по 30 квітня 2009 року включно. Дії відповідача визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються.На думку апелянта, судом не звернуто уваги на порушення позивачем строку звернення до суду. Апелянт також не вважає себе належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілого 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працював у ТОВ „Термінал, зареєстрованому у м.Житомирі. Позивачка постійно проживає та працює у м.Овручі, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.2-4).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Проте в порушення вимог закону позивач отримував зазначену доплату у розмірі 10,5 грн. (а.с.3).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Оскільки товариство, в якому працював позивач, знаходиться на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме з останнього слід стягнути заборгованість по невиплачених позивачеві коштах.

Невиконання підприємством-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивача, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими п.п.1,4 ч.2 ст.162 КАС.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржуване судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195-198,200,205,206,212 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира відхилити.

Постанову Овруцького районного суду від 5 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді