Справа № 803/621/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2016 р. м. Київ К/800/18214/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді - Загороднього А.Ф.,
суддів: Ємельянової В.І., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року

у справі № 803/621/14

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року за протоколом №14 в частині зняття його з квартирного обліку;

- зобов`язати визнати його таким, що має право на отримання житла з 03 серпня 2013 року згідно рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року за протоколом №10.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 11 липня 2013 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про зарахування його на квартирний облік.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 серпня 2013 року №165 позивача виключено із списків особового складу частини з 03 серпня 2013 року.

Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року за протоколом №10 позивач був поставлений на квартирний облік у Військовій частині НОМЕР_1 в загальну чергу для отримання житла.

Перевіркою прокурора Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері щодо додержання посадовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог Житлового кодексу України, виявлено суттєві порушення при прийнятті рішень про постановлення на квартирний облік осіб, звільнених з військової служби, а саме: неправомірного поновлення на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 підполковника запасу ОСОБА_1 .

На підставі матеріалів перевірки прокурором було направлено подання командиру військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2013 року №2020 щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, зокрема, скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року за протоколом №10.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року за протоколом №14, подання прокурора було задоволено та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року за протоколом №10.

Однак, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, вирішуючи справу в порядку адміністративного судочинства за нормами Кодексу адміністративного судочинства України дійшли помилкових висновків про те, що позовні вимоги слід вирішувати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1 та 7 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

Відповідно до пункту 24 цього ж Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3 та 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - це особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень, як відповідача.

З аналізу наведених правових норм слідує висновок, що спори про взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права.

Вказаний висновок щодо такого застосування норм права викладений у постанові Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 02 березня 2016 року справа № 6-14цс16.

Також, подібну правову позицію щодо належності спорів у сфері житлових відносин до повноважень цивільних судів висловила колегія суддів Судової палати Верховного Суду України у постанові від 23 лютого 2016 року справа № 21-6551а15.

Згідно статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення необхідно скасувати, а адміністративне провадження у справі закрити та роз`яснити позивачу його право на звернення з відповідним позовом до місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з відповідним позовом до місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді В.І. Ємельянова

М.Г. Кобилянський