Справа № 817/520/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 р.Р і в н е 817/520/16
13год. 01хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: представник Грімова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного Управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання нечинним наказу
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 (по тексту постанови - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Рівненській області (по тексту постанови - ГУ НП у Рівненській області, відповідач) про визнання нечинним наказу №34 о/с від 10.03.2016 року про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" з виплатою грошового забезпечення за весь період вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

Позивач вказує, що з 29.07.2002 року перебуває на службі в органах внутрішніх справ України.

Разом з тим, 06 листопада 2015 року позивача був звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку з ліквідацією територіального підрозділу МВС та 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в Національну поліцію України.

Зазначає, що 10 березня 2016 року на підставі наказу Головного Управління Національної в Рівненській області № 34 о/с його звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач вважає, що висновки атестаційної комісії Головного Управління Національної Поліції суперечать висновкам безпосередніх керівників.

На думку ОСОБА_1, на атестаційні комісії мав би бути покладений обов'язок аргументовано з долученням доказів приймати висновки, які би в свою чергу дали би підстави встановити факт невідповідності займаній, а не обмежуватися лише припущеннями та не аргументованими оціночними поняттями.

Звертає увагу і на те, що з 02 лютого 2015 року по 05 березня 2015 року, як працівник органів внутрішніх справ був відряджений до зони антитерористичної операції в Україні у Луганській та Донецькій областях, брав участь в бойових діях та має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року .

Вказує також на цілий ряд нагород та заохочень:17 грудня 2002 року, як працівнику органів внутрішніх справ України, оголошено подяку, відповідно до наказу УПППМ №351 від 17.12.2002 року; 22.08.2005 року нагороджено нагрудним знаком МВС України За бездоганну службу в Державтоінспекції другого ступеня, відповідно до наказу ДДАІ МВС України від 22.08.2005 року; 27.06.2007 року оголошено подяку, відповідно до наказу УМВС №318 від 27.06.2007 року; 20.08.2012 року нагороджено почесною грамотою УМВС, відповідно до наказу УМВС №1018 від 20.08.2012 року; 10.12.2013 року нагороджено відзнакою МВС України - медаллю 10 років сумлінної служби, відповідно до наказу УМВС №1123 о/с від 10.12.2013 року; з лютого 2016 року по березень 2016 року викладав предмет Оформлення ДТП в тренінговому центрі, підпорядкованому ГУНП в Рівненській області нової патрульної поліції за дорученням заступника начальника відділу управління превентивної діяльності ГУНП в Рівненській області.

При цьому, 15.03.2016 року заступником начальника відділу УПД ГУНП в Рівненській області надано службову характеристику, відповідно до якої ОСОБА_1 за період служби зарекомендував себе з позитивної сторони.

Позивач переконаний, що висновки атестаційної комісії Головного Управління Національної Поліції в Рівненській області від 22 лютого 2016 року та апеляційної атестаційної комісії Західного регіону № 3 від 01.03.2016 року є необ'єктивними, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а оскаржуваний наказ ґрунтується на не підтверджених даних, а відтак є протиправним та підлягає визнанню нечинним.

Відповідач у справі позов не визнав у повному обсязі та подав відповідне письмове заперечення.

У своєму запереченні ГУ НП у Рівненській області вказує, що наказом ГУ НП в Рівненській області № 16 від 26.01.2016 року призначено проведення атестування поліцейських Рівненської області.

Наказом ГУ НП в Рівненській області № 23 від 08.02.2016 року, за погодженням Національної поліції України №407/12/1/1/03-2016 від 08.02.2016 року, затверджено персональний склад атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Вважає, що системно аналізуючи правові норми щодо наданих повноважень атестаційним комісіям та її членам, а також порядку прийняття рішень щодо відповідності атестованої особи посаді, в даному випадку мова йде про дискреційні повноваження членів атестаційних комісій на "власний розсуд" та "за своїм внутрішнім переконанням оцінювати всі критерії, які підлягають оцінці, в сукупності та за результатами такої оцінки "на власний розсуд" та "за своїм внутрішнім переконанням" індивідуально голосувати за те чи інше рішення.

Тобто необмежена кількість осіб, якій надано можливість оцінити на власний розсуд аналогічну сукупність обставин і критеріїв, може надати однакові, схожі, різні і абсолютно протилежні оцінки, але справа в тому, що в даному випадку, під час атестування поліцейських, лише члени атестаційної комісії Законом та встановленим порядком є уповноваженими особами надавати оцінку, і лише їх оцінка має юридичне значення.

Співбесіда членами атестаційних комісій проводилась усно, в довільній словесній формі. Завдяки словесній формі члени атестаційних комісій безпосередньо оцінювали рівень розвинутості суб'єкта, його емоційне ставлення до професійної діяльності, вміння адаптувати свою поведінку відповідно до ситуацій, що виникають, вміння будувати процес спілкування сформованість здібностей як мислення, уявлення, спостережливість, комунікативні уміння та інші професійно значущі властивості: емоційну стабільність, самоконтроль, щирість, доброту, наполегливість і т.д.

Зазначає, що проведення співбесіди в усній формі давало можливість безпосередньо вступати в контакти з учасниками атестації і сприймати фактичний матеріал у повному обсязі.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди атестаційною комісією № 1 відносно позивача прийняте рішення простою більшістю голосів (за - 3, проти - 2), що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до протоколу апеляційної атестаційної комісії Західного регіону № 3 від 01.03.2016 року членами даної комісії під час розгляду скарги ОСОБА_1на рішення атестаційної комісії № 1 було вивчено скаргу і матеріали, проведено співбесіду та в результаті обговорення вирішено, що останній не викликає довіри, має низьку мотивацію, не готові змін, у зв'язку з чим подана скарга відхилена.

Все вищевикладене свідчить про те, що атестування ОСОБА_1 проведене у межах наданих повноважень атестаційним комісіям та у спосіб, який передбачений

Вказує, що Законом та наказом МВС України № 1465 від 17.11.2015 року спростовується твердження позивача про порушення його прав під час проведення атестування.

З огляду, на вказані обставини відповідач констатує, що оспорюваний у справі наказ, який виданий на підставі висновків атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 22.02.2016 року та апеляційної атестаційної комісії західного регіону №3 від 01.03.2016 року є правомірний та не підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адміністративний позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог та просили його задовольнити повністю.

Представник відповідача ГУ НП у Рівненській області в судовому засіданні адміністративний позов заперечила з мотивів та підстав, наведених у письмових запереченнях проти адміністративного позову та просила суд відмовити у його задоволенні повністю.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі та дослідивши, наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач з 29.07.2002 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України.

Разом з тим, 06 листопада 2015 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ у зв'язку з ліквідацією територіального підрозділу МВС та 07 листопада 2015 року прийнято на службу в Національну поліцію України.

Наказом Головного Управління Національної в Рівненській області № 34 о/с від 10 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції , старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Наказом Голови Національної поліції України 210 о/с від 20 листопада 2015 року з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" було призначено проведення атестації поліцейського апарату Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів.

Наказом керівника ГУ НП у Рівненській області № 16 від 26 січня 2016 року "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції у Рівненській області" з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, на підставі статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України № 1465 від 17 листопада 2015 року, було призначено проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Рівненській області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУ НП у Рівненській області, починаючи з 04 лютого 2016 року.

Цим же наказом створено атестаційну комісію ГУ НП № 1,2,3,4,5,6; вирішено погодити з керівництвом Національної поліції України персональний склад атестаційної комісії та подати його на затвердження; визначено робочим місцем атестаційної комісії: місто Рівне, вулиця Хвильового, 2; зобов'язано посадових осіб відділів поліції, структурних і підпорядкованих підрозділів ГУ НП у Рівненській області скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню, підготувати атестаційні листи на поліцейських, додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; довести до відома поліцейських інформацію про час та місце проведення засідань атестаційної комісії.

Разом з тим, 08 лютого 2016 року наказом ГУ НП у Рівненській області № 23 "Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у Рівненській області" затверджено персональний склад атестаційної комісії №1 у кількості 5 осіб: Полковник поліції Поліщук О.М., заступник начальника відділу Департаменту превентивної діяльності (голова комісії); лейтенант поліції Лозовський О.В., управління патрульної поліції в м. Одеса Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (секретар комісії); підполковник поліції Колесник В.А., головний інспектор Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування; Білецька І.О., представник ВО "Автомайдан; Михайлов В.О., представник Адвокатського об'єднання "Істина".

08 лютого 2016 року Головою Національної поліції України було погоджено персональний склад атестаційної комісії № 1 ГУ НП у Рівненській області.

Згідно наказу ГУ НП у Рівненській області №25 від 12.02.2016 внесено до складу атестаційної комісії №1 ГУ НП у Рівненській області Лінька Д.В., народного депутата України та Данилову О.О., представника ГО "Громадський актив Рівненщини".

Разом з тим, доказів погодження Головою Національної поліції України змін у персональному складі атестаційної комісії № 1 відповідачем суду не надано.

у ході розгляду справи встановлено, що 22 лютого 2016 року атестаційною комісією № 1 ГУ НП у Рівненській області була проведена атестація позивача, за результатами атестування прийнято рішення, оформлене протоколом ОП № 15.00003711.0019977 від 22 лютого 2016 року , а саме: займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

У засіданні комісії приймали участь: голова комісії Поліщук О.М., секретар комісії Лозовський О.В., члени комісії Білецька І.О., Данилова О.О., Колесник В.А.

Рішенням апеляційної атестаційної комісії західного регіону № 3, оформленим протоколом засідання апеляційної атестаційної комісії західного регіону № 3 від 01 березня 2016 року ОП № 15.00004278.0019977 від 01 березня 2016 року скаргу позивача на рішення атестаційної комісії ГУ НП у Рівненській області в обгрунтування чого зазначили, що дана скарга розгляду не підлягає.

На думку суду такі дії та рішення відповідача не відповідають Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України та законам України.

Так, позивача відповідно до положень пунктів 9 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку із припиненням виконання функцій Головним управлінням МВС України у Рівненській області та створенням Головного управління Національної поліції у Рівненській області, на підставі заяви позивача, наказом №4 о/с від 07.11.2015 року "По особовому складу",який мав спеціальне звання капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області, присвоїти йому спеціальне звання капітан поліції.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Суд не бере до уваги покликання відповідача Головного управління Національної поліції у Рівненській області на те, що позивача було призначено на посаду тимчасового штату територіального підрозділу Національної поліції України, що позивач не перебував на постійній посаді, оскільки частиною другою статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено випадки, коли особа може бути призначена на посаду в органи Національної поліції України тимчасово. До них відносяться: 1) заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, 2) заміщення посад, призначенню на які передує укладання контракту.

Враховуючи, що в наказі про призначення позивача на посаду поліцейського №4 о/с від 07 листопада 2015 року "По особовому складу" відсутнє посилання на підстави, визначені частиною другою статті 58 Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 є таким, що прийнятий на службу до Національної поліції України безстроково із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Атестація поліцейських відповідно до частини першої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", насамперед, є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського.

Пунктами 9 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено проведення атестації усіх без винятку працівників поліції, які перейшли на службу в поліцію за переводом з міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Частиною першою статті 57 зазначеного Закону взагалі не передбачено проходження поліцейськими так званих планових атестацій для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Згідно з частиною першою статті 7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо призначення і проведення атестування вчинені в порушення вимог статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", не ґрунтуються на положеннях Конституції України та законів України та в порушення вимог частини першої статті 7 Закону не забезпечують дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Щодо наявності індивідуальних підстав для проведення атестації позивача, визначених Законом України "Про Національну поліцію", суд зазначає наступне.

Підстави проведення атестації поліцейських у окремих випадках визначені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію". До таких випадків віднесені: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як встановлено судом з атестаційного листа позивача від 29 січня 2016 року (а.с. 52), атестація позивача проводилася за відсутності посилання на будь-яку з підстав проведення атестації поліцейського, які визначені у частині другій статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

З атестаційного листа також встановлено, що позивач проходить службу в органах поліції з 07 листопада 2015 року та у займаній посаді атестується вперше.

Тим самим, ідивідуальні підстави, визначені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", для призначення відповідачем атестації позивача фактично відсутні.

Крім того, суд вважає незаконним призначення проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частин четвертої і п'ятої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з положеннями статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-42а-12 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24068075) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", Законом України від 02 грудня 1990 року № 509-ХІІ "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 42946756).

Отже, оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України "Про Національну поліцію" не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд з врахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає можливим застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України "Про професійний розвиток працівників" від 12 січня 2012 року № 4312-VІ.

Відповідно до частини першої статті 12 цього Закону атестації не підлягають: працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року; вагітні жінки; особи, які здійснюють догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом, інвалідом дитинства; одинокі матері або одинокі батьки, які мають дітей віком до чотирнадцяти років; неповнолітні; особи, які працюють за сумісництвом.

Таким чином, оскільки позивача було призначено на посаду в поліції наказом ГУ НП у Рівненській області №4 о/с від 07 листопада 2015 року "По особовому складу" вперше, тому він не міг бути призначеним до проходження атестації за цією посадою до 07 листопада 2016 року.

Атестаційна комісія № 1 ГУ НП у Рівненській області створена відповідно до положень Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465 (Інструкція) з метою вирішення конкретних питань - забезпечення проведення атестації поліцейських.

Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції "Повноваження голови, секретаря та членів атестаційної комісії" член атестаційної комісії повинен бути відведений, якщо є інформація про конфлікт інтересів або обставини, що викликають сумнів у його безсторонності. Якщо такі обставини існують, член атестаційної комісії повинен заявити самовідвід. Із тих самих підстав відвід члену комісії можуть заявити особи, щодо яких атестаційна комісія може прийняти рішення.

Відвід має бути вмотивований і поданий до початку розгляду питання у формі письмової заяви на ім'я голови атестаційної комісії. Головуючий на засіданні зобов'язаний ознайомити із заявою про відвід члена комісії, якому заявлено відвід.

Рішення про відвід (самовідвід) приймає атестаційна комісія більшістю голосів членів, які беруть участь у засіданні. Член комісії, щодо якого приймається рішення про відвід (самовідвід), не бере участі в голосуванні.

Крім того, порядок здійснення функцій атестаційною комісією визначений у розділі IV Інструкції; пунктами 24 і 28 розділу IV Інструкції визначено прийняття атестаційною комісією рішення (висновку), яке є обов'язковим до виконання керівниками органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції у Національній поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України. До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції. До складу атестаційних комісій входять: голова комісії та секретар комісії, які визначаються керівником органу поліції за погодженням із Головою Національної поліції України. У разі відсутності голови (секретаря) атестаційної комісії його обов'язки виконує член атестаційної комісії, який обраний більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

До зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, практичної психології та інші працівники апарату Національної поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації.

Кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди.

Як вже зазначено, наказом ГУ НП у Рівненській області №23 від 08 лютого 2016 року "Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у Рівненській області" затверджено персональний склад атестаційної комісії № 1.

Разом з тим, відповідачем суду не надано доказів розміщення на офіційному сайті ГУ НП у Рівненській області оголошення щодо прийняття пропозицій з формування складу атестаційної комісії № 1 ГУ НП у Рівненській області.

Тому суд позбавлений можливості перевірити чи з дотриманням встановленого Інструкцією порядку розміщення оголошення по набору та отримання пропозицій щодо формування атестаційної комісії були включені до складу атестаційної комісії представники громадських організацій: Білецької І.О., як представника ВО "Автомайдан", Михайлова В.О., як представника Адвокатського об'єднання "Істина".

Крім того, у відповідності до наказу ГУ НП у Рівненській області №25 від 12.02.2016 внесено до складу атестаційної комісії №1 ГУ НП у Рівненській області Лінька Д.В., народного депутата України та Данилову О.О., представника ГО "Громадський актив Рівненщини".

Проте, докази погодження Головою Національної поліції України змін у персональному складі атестаційної комісії № 1 відповідачем суду не надано.

Зі змісту атестаційного листа позивача вбачається, що за період проходження служби у Національній поліції та займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, грамотним, ініціативним співробітником. Раціонально та продуктивно використовує робочий час, вміло планує свою роботу. До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно, з почуттям відповідальності за доручену справу. Має достатні знання. При вирішенні службових питань вимогливий, наполегливий та принциповий. Добре знає нормативні документи, що дозволяє йому правильно оцінювати стан і ефективність боротьби зі злочинністю. Фізично розвинутий, у строєному відношенні підтягнутий, добре знає та впевнено володіє табельною вогнепальною зброєю, на труднощі не скаржиться.

За висновком безпосереднього керівника - начальника відділу (БЗПТЛ) КП ГУ НП в Рівненській області займаній посаді відповідає.

Відповідно до довідки УМВС України в Рівненській області від 27.10.2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" встановлено, що ОСОБА_1.у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", ОСОБА_1 відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) а вартість такого майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 з законних джерел .

Крім того, у ході розгляду справи встановлено, що позивач з 02 лютого 2015 року по 05 березня 2015 року, як працівник органів внутрішніх справ був відряджений до зони антитерористичної операції в Україні у Луганській та Донецькій областях, брав участь в бойових діях та має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року .

З протоколу засідань атестаційних комісій вбачається, що під час атестації позивача члени атестаційної комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у самій формі бланку, а саме: атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", та інформацію з відкритих джерел.

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала.

Будь-яких відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, що обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять.

Протоколи засідань атестаційної комісії та відповідної апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 та їх висновоки (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача. Рішення комісії прийнято членами комісії шляхом голосування без наведення жодних мотивів та обґрунтувань.

Відповідно до п.п. 10-12, 16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 р. за № 1445/27890, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (по тексту постанови - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно протоколу засідання комісії позивачу ставились питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби та інше. У протоколі не зазначено перелік запитань та відповіді на них. Під час співбесіди не вівся аудіо запис її перебігу. Атестаційна комісія у протоколі не зазначила жодної підстави прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді.

Суд в ході судового розгляду з'ясовував, що члени атестаційної комісії надали більшої ваги суб'єктивним чинниками (вільний розсуд комісії), виявленим ними під час співбесіди, ніж всім іншим документам, поданим на розгляд комісії та атестаційному листу.

Як вбачається із атестаційного листа ОСОБА_1, позивач пройшов тестування на застосування загальних навичок та професійне тестування.

Також, матеріалами справи встановлено, що позивач неодноразово піддавався заходам заохочення та нагороджувався: 17 грудня 2002 року, як працівнику органів внутрішніх справ України, оголошено подяку, відповідно до наказу УПППМ №351 від 17.12.2002 року; 22.08.2005 року нагороджено нагрудним знаком МВС України За бездоганну службу в Державтоінспекції другого ступеня, відповідно до наказу ДДАІ МВС України від 22.08.2005 року; 27.06.2007 року оголошено подяку, відповідно до наказу УМВС №318 від 27.06.2007 року; 20.08.2012 року нагороджено почесною грамотою УМВС, відповідно до наказу УМВС №1018 від 20.08.2012 року; 10.12.2013 року нагороджено відзнакою МВС України - медаллю 10 років сумлінної служби, відповідно до наказу УМВС №1123 о/с від 10.12.2013 року; з лютого 2016 року по березень 2016 року викладав предмет Оформлення ДТП в тренінговому центрі, підпорядкованому ГУНП в Рівненській області нової патрульної поліції за дорученням заступника начальника відділу управління превентивної діяльності ГУНП в Рівненській області.

Наведене вище доводить, що висновок (рішення) комісії не є вмотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та абсолютно не розкриті суду.

Суд вважає помилковим також посилання відповідача на виключні дискреційні повноваження атестаційної комісії щодо прийняття рішення за наслідками атестації та втручання суду в дискрецію комісії в разі надання правової оцінки прийнятого нею рішення.

Дискреційні повноваження полягають у виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статті 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням ж суду є перевірка відповідності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення критеріям правомірності, що визначені у статті 2 КАС України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі підпункту 5 частини першої статті 77 Закону України "про національну поліцію" (через службову невідповідність) є протиправним і підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на службі на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України ) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так само, пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, яке відповідно до перехідних і прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію" є чинним на даний час, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", чинність якої поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна

плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

З довідки №721 від 10.05.2016 року виданої Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області встановлено, що розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача становить 5720,00грн., а середньоденного грошового забезпечення - 286, 00 грн.

Таким чином, вимушений прогул позивача у період з 11 березня 2016 року по 13 липня 2016 року включно, відтак середній заробіток (грошове забезпечення), що підлягає присудженню позивачу за час вимушеного прогулу становить 23833,75грн.

Згідно з пунктами 2 і 3 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тому слід звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5720,00 грн.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено у п.п. 3, 4, 5 постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4 зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 року №5 та від 27.02.2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до норм чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини в їх сукупності, протиправне звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, чим йому завдано шкоди, що виразилася у душевних та психологічних стражданнях, приниженні його гідності та ділової репутації, та керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку стягнути з ГУ НП в Рівненській області кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не надав суду доказів понесення ним яких-небудь судових витрат, тому такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Рівненській області від 10 березня 2016 року № 34 о/с "По особовому складу" про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Рівненській області з 10 березня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 11 березня 2016 року по 13 липня 2016 року включно в розмірі 23 833 грн. 75 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Рівненській області з 10 березня 2016 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5720 грн. 00 коп. звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.