Справа № 310/3368/16-а(2-а/310/573/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 рокусправа № 310/3368/16-а(2-а/310/573/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року у справі № 310/3368/16-а(2-а/310/573/16) за позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_2 в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- витребувати у відповідача усі наявні у нього докази (особисту справу ОСОБА_3І.), що стосується позовних вимог та для призначення судової експертизи почерків, мого (позивача) та батька (ОСОБА_3І.), для доказу факту звернення позивача до відповідача у період з 30 вересня по 18 листопада 2008 року та з 22 листопада 2009 року по 09 вересня 2010 року;

- визнати протиправними: бездіяльність відповідача в період з 30 вересня по 18 листопада 2008 року та з 22 листопада 2009 року по 09 вересня 2010 року, що проявилось у не бажанні навіть розмовляти з позивачем і відсутністю контролю за діяльністю підлеглих їй спеціалістів УП та СЗН, котрі допустили свавілля (письмове рішення їх начальників відсутнє) та халатність (не проінформували позивача, що у Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено категорію осіб на яких він поширюється);

- скасувати рішення (що існує в усній формі, ким та коли прийняте не відомо) про відмову щомісячної компенсаційної виплати фізичній особі;

- зобовязати вчинити виконання вище названих компенсаційних виплат за періоди з 30 вересня 2008 року по 25 листопада 2008 року та з 22 листопада 2009 року по 09 вересня 2010 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року позов залишено без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду встановленого ст. 99, 100 КАС України.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача в період з 30.09.2008 року по 18.11.2008 року, з 22.11.2009 року по 09.09.2010 року, тобто позивач звернувся до суду з пропуском строків звернення до суду. Крім того, з копії листа начальника управління ОСОБА_2 вбачається, що за період з 10.09.2010 року по 09.09.2011 року та з 10.09.2011 року по 09.04.2012 року позивач отримував компенсацію фізичним особам за надання соціальних послуг, згідно його заяв. Враховуючи, що компенсаційні виплати призначають за заявою особи, яка надає соціальні послуги, то про відмову у призначенні подібної компенсації позивач повинен був дізнатися ще у період з 2008 року по 2010 рік, коли згідно його заяви, таких виплат здійснено не було.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд не в повному обсязі зясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. В доводах апеляційної скарги позивач вказує на те, що суд першої інстанції визнав законним рішення, що існує а може і не існує в усній формі, коли та ким прийняте не відомо. Крім того, позивач зазначає про те, що «…вирішальне значення має той факт, що суддя першої інстанції так і не встановила конкретну дату від якої вона відраховувала шість місяців, для визначення останнього дня віртуального строку звернення до адміністративного суду…».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Потім необхідно зважити, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше. Якщо мала - тоді для відліку строку на звернення береться до уваги саме цей момент.

При цьому, як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача за період з 30 вересня по 18 листопада 2008 року та з 22 листопада 2009 року по 09 вересня 2010 року не досліджував питання коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та з якої дати почався відлік строку звернення до суду та як наслідок судом першої інстанції постановлено ухвалу без встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Щодо залишення позову ОСОБА_1 в частині скасування рішення (що існує в усній формі, ким та коли прийняте не відомо) про відмову щомісячної компенсаційної виплати фізичній особі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, «що компенсаційні виплати призначають за заявою особи, яка надає соціальні послуги, то про відмову у призначенні подібної компенсації позивач повинен був дізнатися ще у період з 2008 року по 2010 рік, коли згідно його заяви, таких виплат здійснено не було».

Проте, як вбачається з позовної заяви, позивач не зазначає в ній коли саме ним було подано заяву про призначення компенсаційних виплат фізичній особі та яке саме рішення він просить скасувати «ким та коли прийняте не відомо» про відмову щомісячної компенсаційної виплати фізичній особі (позивачу)». Крім того, в матеріалах справи відсутні додатки до позову.

Таким чином в матеріалах справи відсутня інформація яка б свідчила про те коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваним рішенням.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Отже, суд першої інстанції, не встановивши яке саме рішення оскаржуються позивачем, ким та коли воно прийнято та коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів безпідставно залишив позов ОСОБА_1 без розгляду.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не повно встановлено обставини, що мають значення для вирішення справи та не встановлено яке саме рішення оскаржуються позивачем, ким і коли воно прийнято та коли саме позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що свідчить про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам статті 159 КАС України, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо необхідності задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 199, статтями 204, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року у справі №310/3368/16-а(2-а/310/573/16) скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлений 04 серпня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко