Справа № 816/772/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р.Справа № 816/772/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Стар" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2016р. по справі № 816/772/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Стар"

до Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб , Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

24.05.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ді-Стар" звернулося до суду із позовом, у якому просило:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 щодо неповного акцептування кредиторських вимог ТОВ "Ді - Стар", що виникли за договором банківського вкладу Класичний № 150 від 25.04.2014, додатками № 150-8 від 06.11.2014, № 150-8/1 від 08.01.2015 до договору банківського вкладу "Класичний" № 150 від 25.04.2014, договором банківського вкладу "Класичний" № 365 від 05.12.2014, додатком № 365 від 08.12.2015 до договору банківського вкладу "Класичний" № 365 від 05.12.2014, рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.07.2015 по справі № 917/984/15, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 року по справі № 917/984/15, договором № 4029 на розрахункове касове обслуговування від 08.12.2014, рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.05.2015 по справі 917/897/15, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 по справі № 917/897/15 у розмірі 5 873 576,26 грн;

- визнати протиправними дії уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 щодо віднесення частини кредиторських вимог ТОВ "Ді - Стар" в сумі 2 474 346,61 грн до восьмої черги задоволення вимог кредиторів в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів.

- зобовязати уповноважену особу ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ТОВ "Ді - Стар" у розмірі 5 873 576,26 грн та внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в частині збільшення акцептованих вимог у розмірі 5 873 576,26 грн.

- зобовязати уповноважену особу ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 включити до сьомої черги задоволення вимог кредиторів ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" частину кредиторських вимог ТОВ "Ді - Стар" в сумі 2 474 346,61 грн, про що внести відповідні зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та подати зміни на затвердження Виконавчою дирекцією ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 07.06.2016 року відмовив у задоволенні позову. Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції виходив з відсутності ознак протиправності в діях уповноваженої особи ОСОБА_1.

ТОВ "Ді-Стар" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 02.08.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" у зв'язку з чим виконавчою дирекцією ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку" заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на два роки з 18.12.2015 по 17.12.2017 включно (а.с. 87-89).

Частиною третьою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України Про банки і банківську діяльність визначено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому, абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 15.06.2016 р. по справі № 826/20410/14, яка в силу ст. 244-2 КАС України є обовязковою для врахування усіма судами.

Отже, такі спори підлягають вирішенню Господарськими судами в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що даний спір не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції та не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.2 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. При цьому, зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 41, 157, ст.ст. 160, 167, 195, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Стар" задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2016р. по справі № 816/772/16 скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді-Стар" до Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб , Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 05.08.2016 р.