Справа № 823/945/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 серпня 2016 року справа № 823/945/16

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представників відповідача ОСОБА_2 та Накоп`юк Я.В. - за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси (далі-відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача під час розгляду заяви відповідача від 14.06.2016, що призвело до порушення права позивача на долучення 17 судових рішень до справи № 25 та зобовязати надати законну відповідь з повними назвами Закону та підзаконних актів вказаних у відповіді від 29.06.2016;

- витребувати від відповідача заяву від 14.06.2016 та матеріали його перевірки.

В судовому засіданні позивач заявив клопотання про допуск до участі у справі у якості його представника ОСОБА_3 та надав на підтвердження її повноважень доручення, засвідчене 04.11.2015 головою комітету самоорганізації мікрорайону «Соборний» м. Черкаси ОСОБА_4

Представники відповідача заперечували проти допуску до участі у справі зазначеного представника у звязку з відсутністю нотаріально засвідченої довіреності.

Вирішуючи питання про допуск до участі у справі ОСОБА_3 у якості представника позивача суд зазначає про таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 56 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Представником може бути фізична особа, яка відповідно до ч. 2 ст. 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до положень частин 1 ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріально або посадовою особою якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Статтею 40 Закону України «Про нотаріат» визначено, що до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються: довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 419 затверджено Порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених не регламентує порядку посвідчення довіреностей посадовими особами за місцем роботи, навчання або проживання (далі - Порядок № 419).

Відповідно до п. 1 Порядку № 419 встановлено, що посвідчувати заповіти і довіреності, що прирівнюються до нотаріально посвідчених (далі - заповіти і довіреності), відповідно до статей 245 і 1252 Цивільного кодексу України та ст. 40 Закону України «Про нотаріат», мають право: уповноважені посадові особи органів місцевого самоврядування - довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Також, згідно ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

За приписами ст. 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Частиною 1 ст. 244 Цивільного кодексу України визначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Частиною 3 ст. 244 Цивільного кодексу України встановлено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Таким чином, в даному випадку, доручення на представництво інтересів в суді на імя ОСОБА_3, засвідчене 04.11.2015 головою комітету самоорганізації мікрорайону «Соборний» м. Черкаси ОСОБА_4, фактично є довіреністю на представництво інтересів в суді.

В судовому засіданні зясовано, що клопотання позивача про допуск ОСОБА_3 до участі у справі у якості його представника відповідає його дійсному волевиявленню, та спрямоване на захист його прав та інтересів.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на зазначені положення Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про нотаріат» та враховуючи, що позивач являється інвалідом, а також з метою повного захисту його прав, свобод та інтересів, згідно ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість допуску ОСОБА_3 до участі у справі у якості представника ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 2, 56, 57, 58, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та допустити ОСОБА_5 до участі у справі № 823/945/16 у якості його представника.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Рідзель

Ухвалу складено у повному обсязі 04.08.2016.