Справа № 754/7274/16-а
Суддя: Ярошенко С. В.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/378/16
Справа №754/7274/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ярошенка С.В.,

при секретарі Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та рішень державної виконавчої служби,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 03.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44554873 виконавчим листом №2а-2344/2010, виданим 22.08.2014 року Деснянським районним судом м. Києва про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

08.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 16.01.2015 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у задоволенні скарги на зазначену постанову відмовлено.

Вважає, що постанова про повернення виконавчого листа винесена протиправно, оскільки державний виконавець послався лише на ряд законів та підзаконних нормативних актів не зазначивши про проведення виконавчих дій, що виключають можливість виконання відповідного рішення чим порушив його права. У зв'язку з цим просить скасувати постанови від 08.12.2014 року, від 16.01.2015 року та зобов'язати відповідача вжити заходів примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що на виконанні в Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист №2а-2355/2010, виданий 22.08.2014 року Деснянським районним судом м. Києва про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За вказаним виконавчим документом державним виконавцем 03.09.2014 року відкрито виконавче провадження №44554873.

Постановою від 08.12.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернув виконавчий документ стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

16.01.2015 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у задоволенні скарги на зазначену постанову відмовлено.

Так, п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає повернення виконавчого документу стягувачу в разі наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленному Кабінетом Міністрів України порядку. Постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою. Цей порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

При цьому даний порядок не припиняє дію Закону України "Про виконавче провадження" в частині виконання виконавчих документів, виданих на підставі судових рішень.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У п.18 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Водночас відповідно до пункту 2 частини першої ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилось або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Законузаходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Слід ураховувати, що виконавці мають право повертати документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

Зміст постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві не свідчить про те, що державним виконавцем було вжито будь-яких заходів для виконання рішення суду (накладення арешту на майно та кошти боржника, звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення , належного спрямування виконавчих документів, тощо), а також, що є наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

В судовому засіданні представник відповідача такі докази суду також не подав.

Слід наголосити на тому, що в разі, якщо навіть в ході виконання встановлено відсутність коштів на рахунках боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань, це не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

За таких обставин державний виконавець передчасно виніс оскаржувану позивачем постанову, що призвело до порушення прав та інтересів останнього.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст.14, 41, 71, 99, 158-160, 161-163, 167, 181, 185, 186 КАС України, ст.124 Конституції України, Законом України "Про виконавче провадження", -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.12.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №44554873 та постанову від 16.01.2015 року про відмову в задоволенні скарги на постанову від 08.12.2014 року.

Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вжити передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з виконання рішення суду за виконавчим листом №2а-2355/2010.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя