Справа № 804/3797/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2016 р. Справа № 804/3797/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання недійсним та скасування рішення, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, -
17.06.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600575/1 від 16.12.2015 року.
У судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_2, який підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте надав суду свої письмові заперечення проти цього адміністративного позову та письмові докази на підтвердження заявлених у них відомостей, причини неявки суду не повідомив. Так, відповідач зазначив, що посадовими особами митниці при митному оформленні товарів було проведено контроль наявності підтверджуючих усі відомості в кількісному виразі документів, які були використані при обчисленні митної вартості. У результаті встановлено, що подані товариством документи містять певні розбіжності, зокрема: товар імпортовано за непрямим контрактом, договори із третіми особами щодо поставки товару не надані, не надані банківські платіжні та бухгалтерські документи, а надані рахунки-фактури не містять умов поставки, не завірені печаткою підприємства, що їх видало, тощо. Позивач задля їх усунення не надав митниці додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, про що зазначали перевіряючі. Тому, за твердженнями відповідача, рішення про коригування митної вартості товарів було прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим товариству відмовлено у митному оформленні товару та видано оспорювану картку відмови у прийнятті митної декларації. При цьому, посадові особи при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих їм законом повноважень та у відповідний спосіб.
На підставі положень ч.6 ст.128 КАС України, у звязку із неприбуттям у судове засідання представника відповідача, суд прийняв рішення про подальший розгляд цієї адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову з огляду на наступне.
29.04.2015 року між ПАТ «ДМКД» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металлургическая компания» (Російська Федерація) (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №15-0835-12, за умовами якого продавець зобовязався прийняти та оплатити товар покупцю, а покупець зобовязався прийняти та оплатити товар на умовах згідно додатків до контракту.
З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем була подана митниці вантажна митна декларація (ВМД) форми ДМВ-1 №110010000/2015/023105 від 16.12.2015 року.
У поданій ВМД позивач самостійно визначив митну вартість імпортованого товару за основним методом (за ціною контракту) відповідно до ст.58 Митного кодексу України (далі МК), а саме: у розмірі - 2092,35 рублів РФ за одну тону.
Втім, перевірка митницею правильності визначення митної вартості показала наявність розбіжностей та неузгодженостей, що призвело до необхідності коригування заявленої митної вартості за другорядним методом 2ґ (резервний метод за ст.64 МК). Так, коригування було проведено оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600575 від 16.12.2015 року, а саме: для проведення коригування митної вартості товару «концентрат залізорудний агломераційний з вмістом Fe2O3-66%; 66,1%; 66,7%» використана наявна у митного органу інформація щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним методом визначення митної вартості (за ціною контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за прямим контрактом (МД від 13.03.2015 року №110010000/2015/020288, №110010000/2015/020301) скоригована відповідно до положень п.5 ст.59 МК в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт, умови поставки) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданими декларантом сертифікатами якості та визначена на рівні 2,9064 руб. РФ/кг.
Свою відмову у митному оформленні імпортованого товару митниця обґрунтовує наступними встановленими в ході перевірки обставинами.
Так, вищевказаний зовнішньоекономічний контракт від 29.04.2015 року №15-0835-12 з додатком до нього №11 від 29.10.2015 року, є непрямим контрактом, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. Втім, він був задекларований позивачем за кодом 4100. А згідно Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, декларується під кодом 4104.
Крім того, продавцем товару відповідно до цього контракту є ТОВ «Русская горно-металлургическая компания», а відправником товару відповідно до гр. 2 МД №110010000/2015/023105 вказане ВАТ «Стойленский ГОК». Втім, позивач не надав перевіряючим договір із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається в пакеті документів, приєднаних до ЕМД.
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 2092,35 руб. РФ/т при вмісті Fe 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fe, надбавка або знижка до базової ціни складає 25,98 руб. РФ/т за 1% Fe долі в пропорції.
Згідно п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року №15-0835-12 визначено, що оплата товару відбувається за цінами та у терміни, визначені специфікаціями до контракту. Оцінюваний товар імпортовано за додатком від 29.10.2015 року №11, згідно із яким товар постачається на умовах 100% оплати протягом 10 банківських днів з дати передачі товару продавцем першому перевізнику, що визначається датою штемпеля станції відправлення.
Станом на дату подачі ВМД від 16.12.2015 року №110010000/2015/023105 оплата за товар ввезений за залізничними накладними ЦІМ УМВС від 14.11.2015 року №20660062, від 23.11.2015 року №20703851, від 30.11.2015 року №20741316 вже повинна бути здійснена. Проте, товариство не надало митниці будь-яких банківських платіжних та бухгалтерських документів, а це унеможливило підтвердження заявленої митної вартості як ціни, що фактично сплачена, з урахуванням положень ч.4 ст.58 МК.
Зазначені рахунки-фактури виставлені ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року №15-0835-12 на умовах поставки DAP ст. Соловей/Тополі. Також до документів митного оформлення позивачем надані рахунки-фактури від 13.11.2015 року, від 23.11.2015 року, від 29.11.2015 року від виробника товару ВАТ «Стойленский ГОК», виставлені в рамках контракту №15-04-29 (дата не визначена), додатку від 27.10.2015 року №16, відповідно до яких вартість товару визначена в єдиному розмірі на рівні 1450 руб. РФ/т при різному вмісті Fe.
З урахуванням таких відомостей, відповідач прийшов до висновку, що невідповідність даних про вміст Fe є суттєвою для обчислення ціни товару, адже вона розраховується залежно від вмісту Fe. При цьому позивач не надав до митного оформлення ані контракту №15-04-29, ані додатку до нього від 27.10.2015 року №16.
Також за поясненнями відповідача вищевказані рахунки-фактури виробника товару не містять умов поставки, не завірені підписом та печаткою підприємства, що їх видало. Ці рахунки ідентифікуються лише вагою та містять ціну товару, визначену в залежності від вмісту Fe. При цьому вміст Fe в рахунках контрактоутримувача та виробника відрізняється, а договір із третіми особами, що пов'язаний із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається №15-04-29 (дата не визначена), додатку від 27.10.2015 року №16, до митниці не надавався. Тому, зазначені розбіжності унеможливили здійснення обчислення відповідачем заявленої митної вартості товару.
Крім того, відповідачем було встановлено, що як рахунки контрактоутримувача, так і рахунки виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць.
А відповідно до Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав учасниць Співдружності рішенням №5/32 від 13.09.2001 року (набрало чинності з 01.01.2002 року та обов'язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності), відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.
За п.2 вищезазначеного Положення, цим Положенням встановлюється обовязкове проставляння на транспортних та комерційних документах (перевізні документи) печаток та штампів митних органів держав СНД при вивозі товарів, а також митних органів держав СНД в місцях перетину митних кордонів при переміщенні товарів автомобільним, залізничним, авіаційним, водним видами транспорту та при змішаному переміщенні.
Таким чином, відповідач прийшов до висновку, що до митного оформлення декларантом надано інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару.
За умовами контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12, додатку від 27.10.2015 року № 16, поставка товару визначена за умовами - DAP ст. Соловей/Тополі. А зазначені умови поставки передбачають наявність у продавця витрат на доставку товару до місця призначення на кордоні України. Відповідачем встановлено, що рахунки виробника товару не містять відомостей стосовно умов поставки, отже вартість товару у зазначеному рахунку розраховується на умовах EXW.
Відповідно п.10 ст.58 МК складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.
Оскільки ПАТ «ДМКД» надано документи, що містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару та, відповідно, вартості зазначеного товару відповідно до таких умов, необхідне надання відомостей щодо транспортної складової з метою проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості. Документи, визначені п.2.6 ст.53 МК, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів позивачем надано не було.
Згідно п.6 ч.2 ст.53 МК обовязковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
В порушення п.6 ч.2 ст.53 МК позивачем не надані документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів.
В позовній заяві ПАТ «ДМКД» не погоджується з цим зауваженням митниці і зазначає, що оскільки товар постачається на умовах DAP, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України.
Однак, таке твердження позивача суперечить змісту ч.2 ст.53 МК, оскільки, як вказувалося вище, документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.
Крім того, позивач помилково вважає, що документами, які підтверджують транспортну складову митної вартості товару, є залізничні накладні. В графі 23 залізничних накладних вказано, що платником по Російській залізниці є ТОВ «Универсальный экспедитор», договір з РЖД від 01.01.2011 року № 734/11. Втім, жодних документів щодо взаємовідносин між продавцем та AT «ПГК» позивачем до митного оформлення не надано.
З урахуванням цих фактів, відповідач припустив, що транспортні витрати не були сплачені продавцем товару як це передбачено умовами поставки DAP.
Також на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару декларантом надано висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.12.2015 року №3814. Зазначеним висновком ДП «Укрпромзовнішекспертиза» визнано, що заявлена вартість залізорудного концентрату зі вмістом заліза 66% на рівні 2092,35 руб. РФ/т на умовах поставки DAP ст. Соловей/Тополі може відповідати поточній конюнктурі ринку на підставі аналізу даних спеціалізованого видання «Металл Эксперт. Новости рынка сырья СНГ». Проте, висновок не містить посилання на проаналізований період та конкретні випуски такого видання.
Висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.12.2015 року № 3814 містить інформацію стосовно порядку формування цін на залізорудну сировину на світовому ринку - за довготерміновими контрактами (фіксована ціна, як правило, на один рік) і на вільному ринку та зазначає, що в Росії торгівля залізорудною сировиною на вільному ринку відбувається в обмежених обсягах, оскільки головним чином, поставляється по корпоративним цінам в рамках вертикально-інтегрованих структур, а також експортується в Україну.
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Під дійсною вартістю відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обовязковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
За митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до ст. 49, ч. 1 ст. 50, ч. 2 ст. 52 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна зі складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч.2, ч.3 ст.53 МК митну вартість товарів підтверджують лише наступні документи: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Варто вказати, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно п.6 ч.2 ст.53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Згідно умов поставки Інкотермс-2010 СРТ, фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) продавець зобовязується доставити товар названому перевізнику у названий пункт переміщення, крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Тобто пункт доставки товару має значення при визначенні вартості товару.
Відповідно до Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди, ст.54 МК митні органи мають право перевіряти інформацію щодо визначення митної вартості стосовно її повноти і правильності, здійснювати контроль заявленої вартості, наділені правом прийняття рішення про неможливість використання вибраного декларантом методу митної вартості, правом вимоги подання необхідних документів на підтвердження митної вартості, та у встановлених законом випадках правом самостійного визначення митної вартості товару.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2, п.3 ст.53 МК, посадовою особою митниці зобовязано декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації;
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідач повідомив товариство про можливість (відповідно до п.6 ст.53 МК) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Листом від 16.12.2015 року №062Д/3496, надісланим у складі електронного повідомлення, декларантом проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений п.3 ст.53 МК та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно п.8 ст.55 МК.
Відповідно до пунктів 6.2 та 6.3 ст.54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, якщо:
- заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів;
- невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару;
- неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК;
- відсутності у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У звязку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів, посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості.
Так, за поясненнями відповідача, для проведення коригування митної вартості імпортованого товару у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (ст.59 МК), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за посередницьким контрактом. Також відсутня інформація щодо вартості аналогічних (подібних) товарів (ст.60 МК), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за посередницьким контрактом. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МК) неможливо застосувати у звязку із відсутністю обєктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МК, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Саме тому під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст.64 МК) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
При здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці встановлено, що в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) була відсутня інформація щодо митних оформлень, за якими ввезено ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» за посередницькими угодами.
Проте, містилась інформація щодо митного оформлення ідентичного товару «концентрат залізорудний агломераційний» (за прямим контрактом, враховуючи якісні показники за вмістом Fе - в середньому від 66,1% - 66,6%) на умовах СРТ Дніпродзержинськ МД від 13.03.2015 року № 110010000/2015/020288 - 2,8569 руб. РФ/кг, МД від 13.03.2015 року № 110010000/2015/020301 - 2,8534 руб. РФ/кг при базовій ціні сировини з базовим вмістом Fе 66% на рівні 2263,00 руб. РФ/т без ПДВ та вартості плати за перевезення, при цьому, вартість перевезення складає 580 руб. РФ/т.
Таким чином, вартість на умовах СРТ Дніпродзержинськ «концентрату залізорудного агломераційного» за прямим контрактом складає 2,843 руб. РФ/кг, а позивачем за контрактом із посередником заявлено 2,093 руб. РФ/кг.
Враховуючи відмінності щодо комерційних умов зовнішньоекономічної операції та вмісту Fе у складі порівняних товарів, відповідно до п.5 ст.59 МК, ст.60 МК використання наявної у митного органу інформації можливе за умови коригування зазначеної ціни з урахуванням розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості.
Відповідно до ст.264 МК у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Таким чином, картка відмови прийнята митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до положень ч.7 ст.55 МК, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобовязання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч.6 ст.307 МК.
Декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 17.12.2015 року № 110010000/2015/023118.
Згідно ч. 8, 9 ст.55 МК позивач листом від 16.02.2016 № 062Д/252 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з проханням розглянути питання щодо відкликання спірного рішення про коригування митної вартості. Проте, документів за сформованим переліком до митниці не надано.
За результатами опрацювання зазначеного листа митницею листом від 22.02.2016 року №437/10/04-50-25-2 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості від 09.12.2015 року № 110010000/2015/600566/1.
Таким чином, за результатами судового розгляду суд прийшов до висновків, що ПАТ «ДМКД» при поданні до митного органу митної декларації не обґрунтовано застосувало перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту. Так, суд вважає, що Дніпропетровська митниця ДФС мала достатні правові підстави коригувати митну вартість імпортованого товару, оскільки позивачем не було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митній декларації вартості товару, не було надано документи, підтверджуючі оплату за отриманий товар, документи щодо ціноутворення перевезення товару. У митного органу була наявна інформація про ввезення ідентичного товару у цей же період, по значно вищій ціні, що свідчить, що позивач ввозив товар на митну територію України по значно заниженій митній вартості, яка не відповідає наявним у митниці даним.
Отже, відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості імпортованого товару та оформленні картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяв в межах наданих йому законом повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Згідно положень ст.ст.69, 70, 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та необхідності відмови у задоволенні даного адміністративного позову у повному обсязі.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає таке.
Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та ст.87, ст.94 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні даного адміністративного позову у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 15 липня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1