Справа № П/811/458/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2016 рокусправа № П/811/458/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року

у справі № П/811/458/16

за позовом Кіровоградського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів

до приватного акціонерного товариства «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ПОСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Кіровоградське обласне відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів звернулося у Кіровоградський окружний адміністративний суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна» про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 139326,54 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 919,60 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Кіровоградське обласне відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 лютого 2016 року приватним акціонерним товариством «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна» подано до Кіровоградського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою №10-ПІ, з якого убачається, що кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 49 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок №02) становить 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» (рядок №03) становить 2 особи.

У звязку з тим, що відповідачем самостійно не нарахована та не сплачена сума адміністративно-господарських санкцій у розмірі 139326,54 грн. та пеня у розмірі 919,60 грн., утворилася заборгованість у розмірі 140246,14 грн.

Приватне акціонерне товариство «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна» є субєктом підприємницької діяльності, якому, відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з частиною 3 статті 181 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що норми чинного законодавства України щодо соціальної захищеності інвалідів передбачають, що на підприємства покладено обовязок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обовязок їх безпосереднього пошуку для працевлаштування.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обовязковим платежем), обовязкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у звязку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З матеріалів справи убачається, приватним акціонерним товариством «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна», протягом 2015 року, до ОСОБА_1 соціального страхування на випадок безробіття подавалися звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, приватне акціонерне товариство «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна», з метою працевлаштування інвалідів, у 2015 році щомісячно інформувало Червонодолинську сільську раду, Бобринецьку міську раду та Кіровоградське обласне відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів про наявність двох вакантних місць для працевлаштування інвалідів. Проте інваліди для працевлаштування до відповідача ОСОБА_1 соціального страхування на випадок безробіття не направлялись, доказів відмови відповідача у працевлаштуванні інвалідів направлених на вакантні посади позивачем не надано.

Таким чином, підприємством створені робочі місця для працевлаштування інвалідів та виконані вимоги статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Отже, якщо роботодавець вживав необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій у звязку з меншою, ніж установлено нормативом, середньообліковою чисельністю працюючих інвалідів, є безпідставним.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 16 квітня 2013 року у справі № 21-81а13.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позивачем неправомірно застосовані адміністративно-господарські санкції до відповідача, оскільки приватним акціонерним товариством «Виробниче договірне обєднання асоціація «Південна» вжито усіх залежних від нього заходів щодо забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення ОСОБА_1 соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим