Справа № 553/1642/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.07.2016 Справа № 553/1642/16-а
Справа № 553/1642/16-а
Провадження № 2-а/554/198/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 липня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача Щеглова О. В.

представника третьої особи Каліновської О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП рядового поліції Щеглова Олега Васильовича, третя особа Управління ПП у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 874181 від 3 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в :

12 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 3 квітня 2016 року, близько 18 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, він їхав по вул. Європейська (Фрунзе) в м. Полтаві в напрямку вул. 1100-річчя Полтави. Проїхавши перехрестя з вул. Пушкіна, він був зупинений інспектором ПП Щегловим О. В. за вчинене нібито ним порушення вимог дорожнього знаку 5.18 «напрямок руху по смугах» Правил дорожнього руху (далі - Правил), чого він не допускав, так як на даній ділянці дороги відсутня розмітка, а тому встановити кількість смуг не було можливості. Всупереч його запереченням відповідач, не надавши доказів вчинення ним порушення Правил, виніс постанову ПС2 № 874181 від 3 квітня 2016 року про накладення на нього на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу 255 грн., яку він вважає незаконною та такою, що на доказах не ґрунтується, а тому просить визнати дії інспектора ПП роти № 4 батальйону УПП в м. Полтаві рядового поліції Щеглова О. В. щодо винесення постанови ПС2 № 874181 від 3 квітня 2016 року противоправними, вказану постанову скасувати та провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. При цьому він зазначив, що відповідно до п. 11.1 Правил кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Тому, на його думку, у разі відсутності дорожньої розмітки водій сам визначає смугу руху з урахуванням того, що в Правилах не вказано, якої вона повинна бути ширини.

Він також наголосив, що при накладенні на нього адміністративного стягнення відповідачем проігноровано вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь. Свій висновок про це позивач обґрунтовує тим, що відповідач нібито не надав йому доказів вчинення правопорушення після того, як він був зупинений. Вважає також, що при накладенні на нього адміністративного стягнення відповідачем були грубо порушені вимоги статті 268 КУпАП в частині, що стосується його права знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, не вказуючи конкретно, в чому полягало порушення.

Відповідач Щеглов О. В. та представник третьої особи Каліновська О. Г. позов не визнали та заперечували проти його задоволення, зазначаючи, що позивач допустив інкриміноване йому порушення Правил при проїзді перехрестя вулиць Європейської (Фрунзе) і Пушкіна, не виконавши вимог дорожнього знаку 5.18 Додатку 1 Правил «Напрямок руху по смузі» і зі смуги, яка вказує рух ліворуч, здійснив рух прямо. Це порушення відповідачем було виявлено безпосередньо та у повній відповідності до вимог КУпАП і Правил у визначеній законом процедурі позивач був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, про що було винесено відповідну постанову. При її винесенні позивачу у відповідності до Конституції України були роз'яснені його права, в тому числі і право на оскарження його дій, про що свідчить те, що він цим в повній мірі скористався, подавши до суду позовну заяву.

Крім того, відповідач наголосив, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення позивач вів себе зухвало, проявляв грубість, всіляко ображав його, погрожуючи неприємностями, які той матиме із-за того, що позволив собі зупинити його як поважну посадову особу.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії ПС2 № 874181 від 3 квітня 2016 року (а. с. 8) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. п. «г» п. 8.4 Правил, копію якої він отримувати відмовився.

Під час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_4, інспектор патрульної поліції, яка спільно з відповідачем, виявила порушення Правил позивачем, дала показання, які в повній мірі узгоджуються з показаннями відповідача Щеглова О. В.

Пояснення названих осіб знайшло своє підтвердження в ході перегляду в суді відеозапису зупинення порушника, роз'яснення йому його процесуальних прав та винесення постанови, із якого слідує, що ОСОБА_1 дійсно знехтував вимогами дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смугах» і зі смуги, яка вказує рух тільки ліворуч поїхав прямо. Зразу ж після зупинки його працівниками поліції та повідомлення йому причини цього, стверджував про те, що він не порушував Правил, оскільки на дорозі відсутня розмітка, висловлюючи при цьому глибоке обурення та незадоволення діями поліцейських, проявляючи при цьому глибоке емоційне збурення.

Оцінюючи наведені докази та приймаючи їх до уваги, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 11.1 Правил кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Суд критично оцінює твердження позивача про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та показання про що дає в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як неправдиві. На це, зокрема, вказує той факт, що позивач вважає правом водія визначати самому кількість смуг руху при відсутності дорожньої розмітки, чим він керувався в даному випадку, нехтуючи при цьому вимогами Правил, про те, що це може мати місце лише за умови одночасної відсутності як дорожньої розмітки, так і дорожніх знаків 5.16, 5.17.1, 5.17.2, чого в даному випадку не було, так як перед перехрестям встановлені відповідні знаки, які регулюють рух по проїжджій частині. Дані знаки встановлені відповідно до вимог законодавства, а тому нехтування їх вимогами є порушенням Правил, які й допустив позивач.

З цих же мотивів суд не приймає до уваги і показань свідка ОСОБА_5, дружини позивача, яка під час допиту в суді дала показання аналогічні останньому, виклавши їх у дзеркальному відображенні з його поясненнями. Суд розцінює її показання як особи зацікавленої у вирішенні справи на користь позивача.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил та законності притягнення його відповідачем до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, на які він вказує, оскільки аналіз самого змісту, викладених ним порушень в інтерпретації правових норм позивачем, свідчить, на думку суду, про їх відсутність. Крім того, факт відсутності таких порушень встановлений судом під час перегляду відеозапису процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону, а тому постанова про це є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 283, 284, 288 КУпАП, статтями 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 99, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 25 липня 2016 року.

Суддя А. Г. Савченко