Справа № 810/1511/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №810/1511/16 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду соціального захисту інвалідів Київського обласного відділення на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Фонду соціального захисту інвалідів Київського обласного відділення до Приватного сільськогосподарського підприємства Т.Г. Шевченка про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства Т.Г. Шевченка, а якому просив суд стягнути адміністративно - господарські санкції у розмірі 37335,80 грн та пеню у розмірі 224,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідачем 22 січня 2016 року поданий звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік (форма 10-ПІ). Згідно зазначеного звіту середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача в 2015 році становила 50 осіб; з них 1 працівник, якому відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях - 2 особи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції входив з того, що відповідачем виконувалися нормативи робочих місць для працевлаштування інвалідів, а тому позивачем неправомірно заявлені вимоги про стягнення адміністративно - господарських санкцій та, за їх несвоєчасну сплату, нарахованої пені.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Також, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, протягом спірного періоду відповідач, враховуючи чисельність штатних працівників, зобов'язаний був створити 2 робочих місця для працевлаштування інвалідів, проте відповідачем було працевлаштовано 1 особу, що на думку позивача свідчить про невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року №316 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 р. за №988/23520), затверджено форму звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та порядок її подання, що набрав чинності з 12.07.2013 року.

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Як встановлено судом першої інстанції, впродовж 2015 року відповідачем подано до Васильківського міськрайонного центру зайнятості 12 звітів за ф. 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», для працевлаштування інвалідів, від 27.01.2015, 26.02.2015, 27.03.2015, 27.04.2015, 27.05.2016, 26.06.2015, 27.07.2015, 27.08.2015, 25.09.2015, 27.10.2015, 27.11.2015, 28.12.2015.

Направлення на заявлені вакансії не здійснювались в зв'язку з відсутністю на обліку громадян, які б відповідали вимогам вакансії, що підтверджується листом Васильківського міськрайонного центру зайнятості від 12.05.2016 №588/03.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем протягом 2015 року було створено вакантні місця саме для інвалідів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фонду соціального захисту інвалідів Київського обласного відділення залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 01.08.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.