Справа № 2а/2470/1514/11
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13:30год. 04 листопада 2011 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/1514/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ковтюк В.О.

секретаря судового засідання Настасійчука О.В.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства «Красноїльський деревообробний комбінат» до державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі про скасування податкового повідомлення-рішення, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Красноїльский деревообробний комбінат» (позивач) звернувся з адміністративним позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Чернівецької області (відповідач) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 24.03.04р. №/0/0 про нарахування сум податкового зобовязання у розмірі 43470,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15 березня 2004 року працівниками відповідача проведено перевірку дотримання вимог податкового законодавства позивачем за період з 2002 року та 9 місяців 2003 року, за наслідками перевірки складено акт №159 від 23 березня 2004 року (далі Акт), який, в свою чергу, став підставою для предявлення позивачу податкового повідомлення-рішення від 26 березня 2004 року №/0/0 (далі Податкове повідомлення), яким позивачу визначено суму податкового зобовязання в розмірі 43470,00 грн.

Позивач вважає, що Акт складений з порушенням вимог податкового законодавства, що діяло на момент проведення перевірки, висновки, викладені в Акті, будуються на неправильному застосуванні положень податкового законодавства.

Так, в Акті зазначено, що позивачем в порушення п.5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» від 22.05.1997р. №283/97-ВР (чинний на момент проведення перевірки) (далі Закон №283) віднесено до складу валових витрат витрати на придбання лісоматеріалів, які позивач не використав у власній господарській діяльності, на суму 104656,66 грн., у зв'язку з чим було занижено податок на прибуток на суму 28980,00грн. Однак, законом чітко передбаченні умови для віднесення до валових витрат сум витрат платника податку, здійснюваних як компенсація вартості придбаних ним товарів, їх подальше використання у власній господарській діяльності. Подальше використання позивачем лісоматеріалів, вартість яких оплачена, у своїй господарській діяльності, основні види якої, якраз і не можуть бути здійсненими без використання саме лісоматеріалів, не викликає сумніву.

Відповідно до пп.11.2.1. ст.11 Закону №283, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податків на оплату товарів (робіт, послуг), а вразі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування, платником податку товарів, а для робіт (послуг) дата фактичного отримання платником податку робіт (послуг).

Дане положення закону ще раз підтверджує необґрунтованість тверджень відповідача про віднесення до валових витрат сум витрат платника податку, здійснюваних, як компенсація вартості придбаних ним товарів, лише після використання таких товарів у господарській діяльності.

Аргументуючи свій висновок працівники відповідача, посилаються на акт контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області від 13.02.03р. №24-05-21а/29 (перевірка здійснювалася на підставі постанови слідчого прокуратури в Сторожинецькому районі від 12.01.04р. у звязку із розслідуванням кримінальної справи з метою зібрання доказів), в якому зазначено, що на думку працівників КРУ, повинні були застосовані більш низькі норми витрати сировини, ніж ті що були встановлені позивачем.

Позивач, з цим не погоджується, оскільки використання відповідачем акту перевірки КРУ, як підстави для висновків щодо порушення позивачем вимог п.5.1. ст.5 Закону №283 є неправомірним, оскільки акт КРУ в даному випадку є нічим іншим, як доказом у кримінальній справі, а відповідно до ст.67 КПК України, ні які докази для суду, прокурора, слідчого не мають на перед встановленої сили; також позивач, звертає увагу на те, що посадових осіб позивача та голову правління звільнено від кримінальної відповідальності, за відсутності у їх діях складу злочину.

В Акті також зазначено, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про податок на додану вартість», а саме, позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту суму у розмірі 100689,00 грн. на підставі податкових накладних, що виписані МПП «Артез» позивачу, посилаючись при цьому на лист директора «Артез» від 22.03.04р., згідно якого вказані в накладних лісоматеріали позивачу не передавалися; на відсутність товарно-транспортних накладних, специфікацій. Виходячи з наведеного працівники відповідача роблять також висновок, що податкові накладні виписані фіктивно і є недійсними.

Позивач, також не погоджується із цим, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.97р. (далі Закон №168) до складу податкового кредиту не дозволяється включати будь-які витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Проте, між МПП «Артез» та позивачем були укладені Договори про купівлю - продаж лісоматеріалів №249 від 23.04.02р., №250 від 01.08.02р. № 282 від 03.01.03р., які діяли на момент проведення перевірки. Відповідач звернувся до Господарського суду з позовом до МПП «Артез» та позивача про визнання недійсними вказаних договорів, постановою суду від 06.04.06р. №10/7 у задоволені позовних вимог ДПІ у Сторожинецькому районі було відмовлено.

За таких обставин, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення як протиправне підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач не погоджуючись з заявленим позовом подав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що перевірка позивача проводилася у відповідності до норм чинного законодавства, що діяло на момент проведення перевірки.

Відповідач вважає, що в результаті додаткової документальної перевірки (проводилася на підставі постанови слідчого прокуратури Сторожинецького району) було встановлено факт безпідставного віднесення до складу валових витрат витрати від продажу лісоматеріалів МПП «Артез» позивачу, оскільки ці витрати не були документально підтвердженні, крім того відповідно до листа директора МПП «Артез» від 23.03.04р. фактичний продаж лісоматеріалів позивачу не здійснювався, податкові накладні виписувалися фіктивно, отже є недійсними.

А тому за результатами перевірки позивачу було донараховано податок на прибуток в сумі 43470,00 грн.

Виходячи з наведеного відповідач просить у задоволені позову відмовити за безпідставністю.

Під час судового розгляду представник відповідача наполягав на відмові у задоволені позову з мотивів зазначених у запереченні.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 15 березня по 23 березня 2004 року працівниками відповідача було проведено додаткову перевірку дотримання вимог податкового законодавства відкритим акціонерним товариством «Красноїльский деревообробний комбінат» за період за 2002 рік та 9 місяців 2003 року, про що складено акт №159 від 23.03.04р. (а.с.11-18), в якому зазначено, що позивачем в порушення п.5.1. ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємства від 22.05.1997р. №283/97-ВР (чинного на момент виникнення правовідносин) віднесено до складу валових витрат витрати на придбання лісоматеріалів, які товариством не використано у власній господарській діяльності, на суму 104656,66 грн., у зв»язку з чим було занижено податок на прибуток на суму 28980грн.

За наслідками розгляду Акту 24 березня 2004 року прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/0, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій в розмірі 434470,00 грн. (а.с.10).

Між позивачем та малим приватним підприємством «Артез» укладалися договори купівлі-продажу №249 від 23 квітня 2002 року, №250 від 01 серпня 2002 року та №282 від 01 січня 2003 року (долучено в судовому засіданні).

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 06 квітня 2006 року відмовлено в задоволенні позову Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі до ВАТ «Красноїльський ДОК», МПП «Артез» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу №249 від 23 квітня 2002 року, №250 від 01 серпня 2002 року та №282 від 01 січня 2003 року (долучено в судовому засіданні).

Податковими накладними від 26.04.02р.; 03.07.02р., 08.07.02р, 03.08.02р., 29.10.02р., 31.10.02р., 01.11.02р., 04.11.02р., 08.11.02р., 26.11.02р., 06.12.02р., 18.12.02р., 20.12.02р., 24.01.03р. підтверджується факт купівлі лісоматеріалів позивачем у МПП «Артез» (долучено в судовому засіданні).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №283 валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат відповідно до п.5.2.1 п. 5.2 ст.5 Закону №283 включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Згідно ч.4 п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону №283 не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпункт 5.6.1 п.5.6 ст.5 Закону №283 передбачає, що з урахуванням норм пункту 5.3 цієї статті до складу валових витрат платника податку відносяться витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін.

Відповідно до п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону №283 датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг). Зважаючи на вказані норми до валових витрат включають суми грошових коштів, перерахованих постачальникам, або ж вартість отриманих від них матеріалів, сировини, товарів - якщо це було першою подією.

В ході судового розгляду встановлено, що між позивачем та малим приватним підприємством «Артез» укладалися договори купівлі-продажу №249 від 23 квітня 2002 року, №250 від 01 серпня 2002 року та №282 від 01 січня 2003 року, предметом яких є продаж продукції згідно з накладними на загальну суму 480000грн. З наявних у справі податкових накладних вбачається, що у період з 23.04.2002р. по 30.01.2003р. МПП «Артез» продало позивачу лісосировинну на загальну суму 604097,04грн.

Згідно положень ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

По справі № 10/7 за позовом ДПІ у Сторожинецькому районі до МПП Артез, ВАТ Красноїльський ДОК про визнання недійсними укладених між ними договорів купівлі-продажу лісоматеріалів, а саме договори: № 249 від 23.04.2002р., № 250 від 01.08.2002р., № 282 від 03.01.2003р., рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.04.2006р. відмовлено у задоволенні вимог ДПІ у Сторожинецькому районі, у звязку із цим, угоди є дійсними. Як зазначено судовим рішенням, договори за своїм змістом не суперечать нормам цивільного законодавства, матеріалами справи не підтверджено, що Красноїльський ДОК перерахував кошти МПП Артез за лісопродукцію, яка фактично не поставлялася.

Враховуючи те, що порушення як безпідставне віднесення позивачем до складу валових витрат витрати на придбання лісоматеріалів, які товариством не використано у власній господарській діяльності, на суму 104656,66 грн., у зв»язку з чим було занижено податок на прибуток на суму 28980грн. і висновок податкової, що податкові накладні виписані МПП Артез є недійсними, не підтвердилось дослідженими судом доказами та за результатами розгляду справи щодо недійсності угод купівлі-продажу між ВАТ Красноїльський ДОК та МПП Артез, то оскаржуване податкове повідомлення рішення як протиправне підлягає скасуванню.

Отже, позивачем правомірно відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №283 віднесено до складу валових витрат витрати на придбання лісоматеріалів на суму 104656,66 грн.

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач при прийнятті спірних рішень діяв всупереч вимог ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спірні рішення прийняті необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень. Тому вказані рішення як протиправні підлягають скасуванню, що відповідає суті заявлених вимог та передбаченому законом способу захисту порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 КАС України.

У відповідності до п.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд вважає за доведені ті обставини на які посилається позивач, тому адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати судовий збір в сумі 3.40 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 9, 71, 72, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі №/0/0 від 24.03.2004р. про нарахування податкового зобовязання в сумі 43470,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства «Красноїльський деревообробний комбінат» судові витрати в сумі 3,40грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 09 листопада 2011 р.

Суддя В.О. Ковтюк