Справа № 808/9082/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року (о 14 год. 10 хв.) Справа № 808/9082/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

за участю представника позивача Лісовської О.С.,

представників відповідача Сергієнко Т.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запоріжоілгруп»

до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запоріжоілгруп» (далі - ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.12.2015 № по нарахування грошового зобов'язання в сумі 2 695,50 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, нормативному обґрунтуванні та доповненні до нього, надав додаткові усні пояснення. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що виключно нормами Податкового кодексу України визначаються такі елементи правового механізму регулювання податків і зборів, зокрема, акцизного податку, як об'єкт оподаткування, база оподаткування. При цьому, однією з обов'язкових умов для виникнення у відповідного суб'єкта обов'язку щодо нарахування та сплати акцизного податку, передумовою віднесення певної операції до об'єкту оподаткування, є реалізація вищезгаданих підакцизних товарів для некомерційного використання, у свою чергу, формою податкової декларації (додатку №6) передбачено декларування вартості товарів для комерційного використання. Вказує, що підтвердження відпуску нафтопродуктів за відомостями саме юридичним особам для використання останніми у власній господарській діяльності, є надані супровідним листом від 02.12.2015 №26/11/15-01 до податкового органу копії всіх заправних відомостей, по яким був відпущений товар за період, що перевірявся ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, а також надані для ознайомлення договори купівлі-продажу (поставки) нафтопродуктів за відомостями між контрагентами та позивачем. Посилається на приписи пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України та статтю 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та вважає, що відпуск нафтопродуктів такими способами як за відомостями, так і за талонами не підпадає під регулювання нормами вказаного Закону. Крім того, на думку представника позивача, суб'єкт господарювання не позбавлений права на здійснення оптової продажі нафтопродуктів через мережу АЗС для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання, тобто відбулась оптова торгівля нафтопродуктами, а не роздрібна торгівля підакцизними товарами, об'єкт якої оподатковується акцизним податком. На підставі викладеного, вважає, що позивач правомірно при визначенні сум податкового зобов'язання з акцизного податку оподатковує лише операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, а реалізацію юридичним особам та фізичним особам-підприємцям цих товарів за відомостями та талонами не включає до об'єкту оподаткування, оскільки така реалізація здійснюється для комерційного використання і не є об'єктом оподаткування акцизним податком у розумінні приписів підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України. На підставі викладеного, просить адміністративний позов задовольнити та скасувати спірне рішення відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду запереченнях від 10.05.2016 №1075/08-01-10-02. Зокрема, зазначає, що операції з продажу або перепродажу талонів на паливо 5-відсотковим акцизним податком з роздрібного продажу підакцизних товарів не оподатковується, що підтверджується листом ДФС України від 09.10.2015 №21512/6/99-99-19-03-03-1. При відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС, за готівку, за відомостями та за платіжними картками із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, являє собою здійснення розрахункових операцій, та є датою виникнення податкових зобов'язань, згідно із пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України. Враховуючи викладене, вважає, що податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) кінцевим споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівка, безготівкова), під час здійснення розрахункових операцій. Вказує, що перевіркою позивача встановлено, що вартість (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізуються у роздрібній торгівельній мережі (графа 3 Додатку №6 до декларації акцизного податку) та вартість підакцизних товарів до оподаткування (графа 5 Додатку №6 до декларації акцизного податку) не відповідають даним перевірки. Таким чином, на думку представника відповідача, на порушення підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України підприємством занижено суму акцизного податку (визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету) за період з 01.01.2015 по 30.09.2015 на загальну суму 248 732,00 грн. Ураховуючи викладене, вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте з додержанням вимог діючого законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» (ідентифікаційний код 38839332) зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа 06.08.2013 та знаходиться за адресою: 69097, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, буд.1, кім.4, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області з 07.08.2013 за №70, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 08.07.2014 №15-09/2805 основними видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» здійснює реалізацію нафтопродуктів: бензину марок №92 та №95, дизельного палива, скрапленого газу, зі складу та через мережу АЗС.

20.11.2015 позивачем отримано запит ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про надання копій документів, у якому контролюючий орган просив посадових осіб підприємства надати копії звітів фіскальної пам'яті по реєстраторам розрахункових операцій помісячно, детальний перелік наведено у таблиці, а також копії відомостей на відпуск бензину, дизельного палива, скріпленого газу та відомостей на реалізацію талонів через мережу АЗС, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підприємства за період з 01.01.2015 по 30.09.2015.

ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» надано лист від 26.11.2015 №26/11/15-01 (вх.№21213/10 від 30.11.2015), в якому, зокрема, надані пояснення щодо заповнення додатку 6 до Декларації акцизного податку, а саме: базою оподаткування є вартість (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані безпосередньо кінцевим споживачам. Саме ці дані відображені в графі 5 додатку 6 до декларації. Реалізація підакцизних товарів за відомостями та талонами відноситься до реалізації товарів для комерційного використання і не є об'єктом оподаткування акцизним податком. Не заповнення графи 4 не призвело до зменшення суми податкового зобов'язання з акцизного податку.

У період з 07.10.2015 по 21.10.2015 у відповідності до пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» з питань правомірності визначення об'єкта оподаткування та декларування в звітності акцизного податку за період з 01.01.2015 по 01.10.2015, за результатами якої складено Акт № 616/08-31-22/38839332 від 04.11.2015.

В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем приписів підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України, підприємством занижено суму акцизного податку (визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету) за період з 01.01.2015 по 30.09.2015 на загальну суму 580 273,00 грн., у тому числі заниження на суму 607 272,00 грн., за відповідні податкові періоди: лютий 2015 року у сумі 14 337,00 грн., березень 2015 року у сумі 61 032,00 грн., квітень 2015 року у сумі 31 978,00 грн., травень 2015 року у сумі 63 655,00 грн., червень 2015 року у сумі 27 059,00 грн., липень 2015 року у сумі 90 789,00 грн., серпень 2015 року у сумі 127 770,00 грн., вересень 2015 року у сумі 190 652,00 грн., та завищення на суму 26 999,00 грн., у тому числі за січень 2015 року у сумі 26 999,00 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у акті перевірки, позивачем супровідним листом № 13/11/15 від 13.11.2015 подано заперечення на Акт № 616/08-31-22/38839332 від 04.11.2015.

Під час розгляду заперечень у період з 20.11.2015 по 03.12.2015, згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» з питань, що стали предметом заперечень, за результатами якої складено акт №646/08-31-22/38839332 від 10.12.2015.

Зі змісту Акту вбачається, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» приписів підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України, заниження позивачем акцизного податку (визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету) за період з 01.01.2015 по 30.09.2015 на загальну суму 248 732,00 грн., у тому числі заниження на суму 259 034,00 грн., за відповідні податкові періоди: лютий 2015 року у сумі 21 751,00 грн., березень 2015 року у сумі 24 759,00 грн., квітень 2015 року у сумі 35 004,00 грн., травень 2015 року у сумі 27 339,00 грн., червень 2015 року у сумі 25 323,00 грн., липень 2015 року у сумі 47 284,00 грн., серпень 2015 року у сумі 38 229,00 грн., вересень 2015 року у сумі 39 345,00 грн., та завищення на суму 10 302,00 грн., у тому числі за січень 2015 року у сумі 10 302,00 грн.

Не погодившись із вказаними висновками акта перевірки, ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» подано заперечення №15/12/15 від 15.12.2015 на акт, які отримані відповідачем 15.12.2015. Проте, за результатами розгляду яких листом від 17.12.2015 №8485/10/08-31-22 ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило позивача про відповідність висновків акта перевірки чинному законодавству.

21.12.2015 на адресу підприємства надійшло податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 15.12.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами (Донец, Дніпр, Хар, Київ) у розмірі 2 695,50 грн., у тому числі 2 063,00 грн. за основним платежем та 632,50 грн. за штрафними санкціями, а також розрахунок суми фінансових санкцій.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним позивач звернувся із даним позовом до суду. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваного рішення, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України визначено, що платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно із пунктом 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України передбачено, що одним із об'єктів оподаткування зазначеним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

У разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу (підпункт 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять, затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Із матеріалів справи вбачається та представником відповідача не заперечене, що основним видом діяльності ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» є торгівля нафтопродуктами, як роздрібна, так і оптова.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №14, Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавець окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Так, позивачем до ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області подані декларації з акцизного податку за січень 2015 року від 20.02.2015, лютий 2015 року від 18.03.2015, березень 2015 року від 19.04.2015, квітень 2015 року від 18.05.2015, травень 2015 року від 18.06.2015, червень 2015 року від 16.07.2015, липень 2015 року від 18.08.2015, серпень 2015 року від 20.09.2015, вересень 2015 року від 19.10.2015.

У додатку 6 до Декларацій з акцизного податку за вказаний період ТОВ «ТД «Запоріжоілгруп» заповнено: графа 3 «Вартість (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торговельній мережі» на загальну суму 101 988 072,00 грн., графа 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування» на загальну суму 101 988 072,00 грн., графа 6 «Ставка податку,%», графа 7 «Сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до Бюджету» на загальну суму 5 094 925,00 грн. (детальний розрахунок суми наведено у додатку №3 до акту перевірки).

Таким чином, при визначенні сум податкового зобов'язання з акцизного податку позивач оподатковує операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам (фізичні особи) для їх особистого некомерційного використання, а реалізацію юридичним особам та фізичним особам - підприємцям не включає до об'єкту оподаткування через використання нафтопродуктів у своїй господарській діяльності (комерційне використання).

Разом з тим, за даними проведеної перевірки позивача сплаті за період січень-вересень 2015 року підлягає сума акцизного податку у розмірі 5 348 135,00 грн. (різниця з самостійно задекларованими зобов'язаннями становить 248 732 грн.). Дана сума була розбита на суми нараховані на основі поданих до податкових органів Хортицького, Ленінського, Комунарського районів м. Запоріжжя, Токмацького, Вільнянського, Енергодарського, Запорізького, Пологівського районів Запорізької області та Дніпропетровського району Дніпропетровської області декларацій, внаслідок чого були виписані та надіслані з кожного податкового органу податкові повідомлення-рішення з податковими зобов'язаннями, нараховані на підставі поданих до вказаних податкових органів декларацій.

При цьому, по АЗС №1, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул.. Будьоного, буд. 20, відповідно до акту перевірки та прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 15.12.2015 №, сплаті підлягає сума акцизного податку у розмірі 2 063,00 грн.

Із пояснень представника позивача встановлено, що вказана різниця виникла через те, що підприємством при визначенні сум податкового зобов'язання з акцизного податку оподатковувалися лише операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, а реалізація юридичним особам та фізичним особам-підприємцям цих товарів по договорам поставки нафтопродуктів за відомостями та талонами до об'єкту оподаткування не включалася, оскільки така реалізація здійснюється для комерційного використання і не є об'єктом оподаткування акцизним податком у розумінні приписів підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України.

Суд вважає такі доводи позивача обґрунтованими, оскільки на підставі аналізу приписів підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 та підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України можна дійти висновку про оподаткування акцизним податком саме операцій з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

При цьому, Податковий кодекс України не надає визначення поняттям «некомерційне» та «комерційне» використання підакцизних товарів.

Водночас, виходячи з наведених вище норм Податкового кодексу України, однією з обов'язкових умов для виникнення у відповідного суб'єкта обов'язку щодо нарахування та сплати акцизного податку, передумовою віднесення певної операції до об'єкту оподаткування, є реалізація вищезгаданих підакцизних товарів для некомерційного використання.

Порядок здійснення господарської комерційної діяльності (підприємництва) регламентується главою 4 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В контексті наведених вище норм податкового законодавства під комерційним використанням слід розуміти не лише придбання певною особою підакцизних товарів (за переліком підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України) з метою подальшої реалізації, тобто з комерційною метою отримання прибутку, але й придбання для використання у власній господарській діяльності підприємця (господарського товариства, приватного підприємця) з метою, крім іншого, отримання прибутку, що є загальною метою підприємництва (господарської комерційної діяльності).

Підтвердженням відпуску нафтопродуктів за відомостями саме юридичним особам для використання останніми товару у власній господарській діяльності, тобто комерційній діяльності, є надані позивачем до матеріалів справи заправочні відомості, видаткові накладні, по яких був відпущений товар на підставі раніше укладених договорів поставки №ГНТДЗОГ-101014 від 10.10.2014 з ТОВ «Глобал_нет», №ТДЗОГППТ-260315 від 26.03.2015 з ПП «Томаківка», №ДТДЗОГ-280115 від 28.01.2015 з ТОВ «Торгівельний дім «Дельта». Із змісту вказаних угод вбачається, що їх предметом є поставка нафтопродуктів оптовими (дрібнооптовими) партіями для подальшого їх перепродажу або для використання в комерційній (підприємницькій) діяльності покупця (пункт 2.1 договорів).

Позиція контролюючого органу базується на тому, що відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС за готівку, за відомостями із застосуванням реєстратора розрахункових операцій є розрахунковою операцією, а отже в даних правовідносинах виникають податкові зобов'язання зі сплати акцизного податку згідно з пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України.

Пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам - паливним карткам, так і скретч-карткам або по відомостях не підпадає під регулювання нормами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Згідно з пунктом 10.3.1.1 Інструкції №281 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням реєстраторів розрахункових операцій, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315.

При цьому, відповідно до пункту 10.3.1.3 Інструкції №281 відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП. У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (підпункт 10.3.4.2 Інструкції №281).

Пунктом 10.3.2 Інструкції №281 встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

У Змінному звіті АЗС за формою №17-НП відображаються також відпуск нафтопродуктів за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). При цьому відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Таким чином, до графи 3 Додатку 6 декларації акцизного податку мають бути внесені дані граф 8, 9, 10, 11, 12 Змінного звіту АЗС за формою №17-НП, а до графи 4 декларації - дані граф 9 (за відомостями), 10 (за талонами), 12 (за іншими документами).

Посилання представника відповідача на те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права останнього здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Крім того, слід звернути увагу, що при укладенні договорів поставки з контрагентами, предметом яких є оптова (дрібнооптова) поставка нафтопродуктів для комерційного використання, позивач не наділений правом вимагати у контрагента інформації щодо способів подальшого використання придбаних нафтопродуктів. А отже обов'язок позивача декларувати та сплачувати акцизний податок з даних операцій не може залежати від того, чи використовує контрагент придбані за договором поставки нафтопродукти у власній господарській діяльності шляхом забезпечення власних потреб, чи шляхом подальшої реалізації іншим особам.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що при визначені сум податкового зобов'язання з акцизного податку позивач правомірно виходив з сум операцій по реалізації нафтопродуктів кінцевому споживачу для власних потреб - фізичним особам, а тому висновок, зроблений відповідачем в Акті, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 15.12.2015 №, прийняте відповідачем на підставі встановленого Актом порушення, є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частиною першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем безпідставно збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку за основним платежем, то відповідно і сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

Відповідно до приписів частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.12.2015 № по нарахування грошового зобов'язання в сумі 2 695,50 грн.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запоріжоілгруп» сумму судового збору 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривен) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак