Справа № 819/794/16
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/794/16

01 серпня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна" до Управління Держпраці у Тернопільській області про оскарження Припису Управління Держпраці в Тернопільській області, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» (далі ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна», позивач) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування припису №19-16-33/127-125 від 21 червня 2016р., складеного за результатами проведення позапланової перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України про працю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткові усні пояснення. Зокрема, зазначила, що в оскаржуваному приписі відповідачем зроблено висновок про те, що ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна», допущено порушення ч. 1ст. 47 КЗпП України. Вважає даний висновок є безпідставним та вказує на ту обставину, що наказом позивача від 16.03.2016р. про встановлення факту простою у звязку із зменшенням обсягу роботи, працівник ОСОБА_3 з 17.03.2016р. по 24.03.2016р. не працював та не був на робочому місці. Даний працівник подав заяву про звільнення з роботи 24 березня 2016 р. о 17:00 год. Належним чином заповнена трудову книжку видано ОСОБА_3 у той же день 24.03.2916р. У звязку з тим, що операційний час роботи установ банку станом на годину подачі заяви про звільнення вже був завершений, грошові кошти при звільненні були нараховані на картковий рахунок на наступний день - 25.03.2016р.

Згідно ст. 116 КЗпП України, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Позивач вважає що дотримав норми законодавства, а посадовою особою при перевірці не взято до уваги факт перебування працівника у простої під час звільнення, а відтак неправомірно внесено ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» припис №19-16-33/127-125 від 21 червня 2016 р.

На підставі викладеного, представник позивача просить адміністративний позов задовольнити та скасувати спірне рішення відповідача.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду запереченнях та пояснив, що було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю в ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю. Зазначають, що в ході документальної перевірки встановлено порушення позивачем ч.1 ст. 116 КЗпП України, а саме при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від товариства, в день звільнення не проведена; порушення ч.1 ст.117 КЗпП України, йому не було виплачено середній заробіток за весь час затримки день фактичного розрахунку.

Належно заповнену трудову книжку видано ОСОБА_4 в день звільнення 24.03.2016р., а остаточний розрахунок у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України не проведено, що є порушенням вимог ч.1 ст.47 КЗпП України.

В результаті чого було складено припис від 21 червня 2016р. №19-16-33/127-125 щодо усунення виявлених порушень, який підлягає обовязковому виконанню субєктом господарювання з письмовим повідомленням про вжиті ним в установлений термін заходи. Також зазначила, що законом саме на власника або уповноваженим ним орган покладено обовязок видати працівникові його трудову книжку у день звільнення та здійснити з ним розрахунок. Ураховуючи викладене, вважає, що при здійсненні позапланової перевірки, оформлення її результатів шляхом складання акту та припису про усунення виявлених під час перевірки порушень, Управління Держпраці у Тернопільській області діяло у відповідності до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 386/2011 (далі Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр). Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 7 Положення).

Підпунктом 3 пункту 4 Положення визначено, що Держпраці України відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, здійснює державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

У відповідності до пункту 6 Положення Держпраці України для виконання покладених на неї завдань мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Судом встановлено, що на підставі звернення громадянина ОСОБА_4, від 05.05.2016 р., від 26.05.2016 р. та листа-погодження Держпраці України від 23.05.2016 р. № 5664/4/4.2-ДП-16 заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління ОСОБА_5, на підставі наказу від 13.06.2016 р. № 171 та направлення від 13.06.2016 р. №123, проведено позапланова перевірку ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» у період з 14.06.2016 р. по 21.06.2016 р.

У акті перевірки стану додержання законодавства про працю від 21.06.2016 р. № 19-16-33/127 заступником начальника відділу ОСОБА_5 зафіксовані та відображені наступні порушення законодавства про працю при звільненні ОСОБА_4, а саме:

1. ОСОБА_4, інженера-технолога підвідділу планування Чернівецького невідокремленого виробничого структурного підрозділу ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», наказом від 24.03.2016 р. № 437-К звільнено з роботи 24.03.2016 р. в порушення вимог ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від товариства, в день звільнення не проведена.

2. ОСОБА_4 було звільнено з роботи 24.03.2016 р., а виплату всіх сум коштів належних від товариства проведено 25.03.2016 р. В порушення вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України йому не було виплачено середній заробіток за весь час затримки день фактичного розрахунку.

3. Належно заповнена трудова книжка була видана ОСОБА_4 в день звільнення 24.03.2016 р., а остаточний розрахунок у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України не проведено, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України.

На усунення виявлених перевіркою порушень законодавства про працю генеральному директору товариства Бістраму Екхарту внесено припис від 21.06.2016 р. №19-16-33/127-125. Строк виконання припису та письмового повідомлення про його виконання встановлений заступником начальника відділу до 21.07.2016 року.

Приписом від 21.06.2016 р. № 19-16-33/127-125 було приписано:

1. При звільненні працівників виплату всіх сум, що їм належать від товариства, проводити у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України.

2. В разі затримки виплати остаточного розрахунку, проводити виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України.

3. При звільненні працівників дотримуватись вимог ст.47 КЗпП України.

Крім того приписом зобовязано позивача у строк до 21.07.2016р. письмово інформувати про виконання вимог припису Управління Держпраці у Тернопільській області.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, інженера-технолога підвідділу планування Чернівецького невідокремленого виробничого структурного підрозділу було звільнено з роботи 24.03.2016 р. згідно п. 1. ст. 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі особистої заяви ОСОБА_4 від 24.03.2015 р., яку працівником було подано на підприємство 24.03.2016 р. о 17:00 годині (а. с. 14).

Згідно п. 5.2.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» (локального нормативно-правового акту) від 03 грудня 2015р. (а. с. 18-19) робочий день офісного персоналу повинен починатися в проміжку між 8 та 9 годинами та закінчуватися в проміжку між 16:30 та 17:30 годинами на вибір працівника та триває від 7 до 8 годин. Обов'язковою при цьому є присутність працівника на підприємстві з 9 до 16:30 години. При цьому керівники відділів зобов'язані при необхідності організувати роботу відділів з 8 год. до 17:30 год. Отже, працівник ОСОБА_3 подав заяву про звільнення за 30 хвилин до завершення робочого дня на підприємстві та операційної роботи установ банків.

Належним чином заповнену трудову книжку видано ОСОБА_4 24.03.2016 р. Всі належні до виплати ОСОБА_4 грошові кошти при звільненні перераховані 25.03.2016 р. на картковий рахунок в сумі 1907.45 грн., в тому числі компенсація за 10 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період з 08.04.2015 р. по 24.03.2016 р. Факт сплати вказаних грошових коштів, підтверджується платіжним дорученням №1 від 25.03.2016р. (а. с. 15) та відомістю розподілу заробітної плати СЕ БОРДНЕТЦЕ-УКРАЇНА, ТОВ від 25.03.2016р. #160325СТ219628 (а. с. 16) про нарахування ОСОБА_3 заробітної плати 1907,45 грн.

У день подачі заяви про звільнення працівник ОСОБА_4 перебував у простої відповідно до наказу № 155аг "Про встановлення факту простою від 16.03.2016р. на період з 17.03.2016 р. по 25.03.2016 р." (а. с. 20).

Як вбачається з Табелю обліку робочого часу інженера-технолога ОСОБА_4 за березень 2016 р. починаючи із 17.03.2016р. по 25.03.2016 р. він не працював, в тому числі у день звільнення (а. с. 23).

Вказаний факт також підтверджується Витягом з системи обліку роботого часу «СЕ Борднетце-Україна» з якого вбачається вхід та вихід ОСОБА_3 на теріторію підприємства, а саме, відсутність працівника на роботі, починаючи із 17.03.2016 р., що відповідає змісту Наказу № 155 аг.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України, передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, але сплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку проводиться у випадку фактичного порушення роботодавцем розрахунку при звільненні.

Аналізуючи вищенаведені пиписи трудового законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини та співставляючи їх із встановленими судом обставинами, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що працівник ОСОБА_3 24.03.2016 р., у день його звільнення дійсно не працював, відтак, норми ст. 116 КЗпП України, на які посилається позивач у поданому позові підлягають до застосування у спірних правовідносинах.

Отже, факту порушення вимог ст. 116 КЗпП України із боку ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» при звільненні працівника ОСОБА_4 не встановлено.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача як на підставу що підтверджує присутність на роботі ОСОБА_3, посилання у Наказі № 155 аг на збереження премії за присутність на роботі, з огляду на п. 2.3.5. Колективного договору ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна», відповідно змісту якого, така премія передбачена для продуктивного і допоміжного персоналу. Як вбачається з довідки № 341-1 від 26.07.2016 р., ОСОБА_3 працював в ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» на посаді інженера-технолога підвіділу планування Чернівецького невідокремленого виробничого структурного підрозділу, яка відноситься до категорії офісного персоналу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частиною першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого припису від 21.06.2016р. №19-16-33/127-125, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з Управління Держпраці в Тернопільській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати припис Управління Держпраці в Тернопільській області №19-16-33/127-125 від 21.06.2016 р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕ Борднетце-Україна" 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена 05.08.16 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.