Справа № 826/3176/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 липня 2016 року м. Київ № 826/3176/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду

за позовом ОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дії та скасування рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача 1: Назаров Р.Ю.;

від відповідача 2: не з'явився.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії та скасування рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.03.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні представником відповідача 1 заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтовано тим, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із чим підлягає залишенню без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Ознайомившись із заявленим клопотанням представника відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Щодо твердження представника відповідача 1 про невідповідність поданої заяви ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України в частині невідповідності суми сплаченого судового збору, суд зауважує наступне.

Під час звернення до суду із адміністративним позовом позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру та сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 9 від 25.02.2016 р.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.03.2016 р. позивачем було доплачено судовий збір за другу позовну вимогу в сумі 551,21 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 94 від 10.03.2016 р.

Отже, позивачем було сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у сумі 1102,42 грн., що відповідає сумі судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір».

Таким чином, на час відкриття провадження у справі, позовна заява відповідала вимогам, визначеним ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, і в частині сплати судового збору.

Зважаючи на викладене твердження відповідача 1 щодо невідповідності сплати судового збору є необґрунтованим та безпідставним.

В судовому засіданні 22.06.2016 р. судом прийнято заяву позивача про зменшення та уточнення позовних вимог у справі № 826/3176/16.

Натомість уточнення позовних вимог розцінюється представником відповідача 1 як зміна предмету позову. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача 1 зазначає, що збільшення або зменшення позовних вимог - це їх кількісна, а не якісна зміна. Доповнення позову шляхом зміни якісних показників за тією ж позовною вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, в тому числі шляхом її конкретизації (чи уточнення) не вважається зміною розміру позовних вимог. Така заява за своїм змістом вказує на подання по суті заяви про зміну предмету позову в межах існуючої справи, оскільки позивач таким чином викладає позовну вимогу у новій редакції, що по суті є новою позовною вимогою.

За визначенням ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Положеннями даної статті регулюється порядок реалізації зміни (уточнення) позовних вимог. Таке право позивача випливає із принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, позивачу надано право змінювати підстави, предмет адміністративного позову, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

За загальним визначенням підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Необхідність у зміні підстав позову настає тоді, коли в процесі розгляду справи встановлюється невідповідність між обставинами чи нормами права, якими обґрунтовано позов, і обставинами чи нормами, за якими вимога може бути задоволена. Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; доповнення фактичних чи правових підстав новими; вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Водночас, предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, заявлені позивачем до суду щодо усунення допущенного відповідачем порушення суб'єктивного права позивача.

Отже, поняття позову повинно включати одночасно матеріально-правову вимогу як його зміст і процесуальну форму вираження в їх нерозривній єдності. Право визначення предмету позову належить виключено позивачу, який повинен сам обирати належний спосіб захисту прав.

При цьому необхідно зазначити, що коли мова йде про збільшення або зменшення позовних вимог, то мається на увазі не зміна предмету позову, а тільки зміна розмірів кількісної сторони матеріального об'єкта позову.

Отже, позивач має право на протязі всього часу зменшити або збільшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

Отже, під зміною предмету позову слід розуміти зміну способу захисту порушеного права (або інтересу) іншим (це є якісною зміною предмету позову) та шляхом уточнення способу захисту права чи інтересу (це є кількісною зміною предмету позову).

Вирішуючи питання, чи є уточнення позовних вимог позивача зміною предмету позову, слід дослідити предмет, підстави та зміст кожної із заявлених позовних вимог за первісним позовом та уточненими позовними вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, після оголошення судом початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в яких просить суд визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича щодо віднесення Додаткової угоди № 2 від 19.12.2013 р. до Договору застави № 1 від 31.01.2011 р., укладеної між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 до категорії нікчемних.

Водночас, первісними позовними вимогами позивача є визнання протиправними дії та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича про визнання нікчемною Додаткової угоди № 2 від 19.12.2013 р. до Договору застави № 1 від 31.01.2011 р., укладеної між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1.

Як випливає із аналізу заявлених позовних вимог попередні вимоги містять однаковий предмет та підстави позову та заявлені в межах одного способу захисту права, а тому виключення однієї вимоги про скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича про визнання нікчемною Додаткової угоди № 2 від 19.12.2013 р. до Договору застави № 1 від 31.01.2011 р., розцінюється судом як зміна (конкретизація) заявлених позовних вимог шляхом уточнення способу захисту права чи інтересу.

Отже, беручи до уваги те, що зменшення позовних вимог шляхом виключення однієї позовної вимоги фактично не змінюють предмет, підставу позову, таке уточнення позовних вимог не виходить за межі спірних правовідносин, та не є зміною вимог в розумінні ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, беручи до уваги те, що позивач відмовився від позовної вимоги про скасування рішення про визнання нікчемною угоди № 2 від 19.12.2013 р. до Договору застави № 1 від 31.01.2011 р., укладеної між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 шляхом викладення своїх позовних вимог в уточненому позові, підстави для прийняття окремого процесуального рішення про закриття провадження в цій частині у суду відсутні.

З огляду на викладене, керуючись статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя І.О. Іщук

Повний текст ухвали виготовлено 02.08.2016 р.