Справа № 805/4541/15-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 р. Справа №805/4541/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кониченко Олега Миколайовича, при секретарі судового засідання Химич М.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» м. Маріуполь

до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, №

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м.Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ШБ «Альтком» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по деклараціям за період листопад 2014 р. по контрагенту ТОВ «Дорстрой Монтаж» та за січень 2015 р. з контрагентом ТОВ «Донбастрейдінг» та контрагентами покупцями, та з податку на прибуток за 2014 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014 р., якою були встановлені наступні порушення: пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) у розмірі 2006158 грн., у тому числі: листопад 2014 р. 928290 грн., січень 2015 р. 1077868 грн.; пункту 138.1, 138.2, 138.8 статті 138 ПК України, що призвело до завищення витрат з придбання послуг від ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014 р., що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, в результаті чого занижена сума податку на прибуток підприємств за 2014 р. у сумі 835461 грн.; пункту 57.1 статті 57 та абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження за 2014 рік значення рядка 23 декларації з податку на прибуток підприємства в сумі 69622 грн. За результатами перевірки відповідачем складно акт від 14.08.2015 року за №69/05-81-22-05/32794511, за висновками якого були прийняті спірні податкові повідомлення рішення від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 1253191,50 грн., у тому числі за основним платежем 835461 грн., за штрафними санкціями 417730,50 грн. та за № НОМЕР_2, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 928 290 грн. за листопад 2014 року, у розмірі 1077868 грн. за січень 2015 року.

Позивач вважає висновки акту перевірки необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі його висновків, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 26.07.2016 року було здійснено заміну відповідача по справі Жовтневу обєднану державну податкову інспекцію м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області на правонаступника Маріупольську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Представник позивача надав через канцелярію суду клопотання, відповідно до якого просив суд справу розглянути без участі представника товариства в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що актом від 14.08.2015 року за №69/05-81-22-05/32794511 встановлені порушення позивачем пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) у розмірі 2006158 грн., у тому числі: листопад 2014 р. 928290 грн, січень 2015 р. 1077868 грн; пункту 138.1, 138.2, 138.8 статті 138 ПК України, що призвело до завищення витрат з придбання послуг від ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014 р., що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, в результаті чого занижена сума податку на прибуток підприємств за 2014 р. у сумі 835461 грн.; пункту 57.1 статті 57 та абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, за операціям з придбання товарів/послуг у ТОВ «Донбастрейдінг» та ТОВ «Дорстрой Монтаж» внаслідок чого занижено за 2014 р. значення рядку 23 Декларації з прибутку у сумі 696622 грн. Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд.2) зареєстровано в якості юридичної особи 10.12.2003 року. Позивач є платником податку на додану вартість.

Відповідач, Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Посадовими особами Жовтневої обєднаної державної податковою інспекцією м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ШБ «Альтком» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по деклараціям за період листопад 2014 р. по контрагенту ТОВ «Дорстрой Монтаж» та за січень 2015 р. з контрагентом ТОВ «Донбастрейдінг» та контрагентами покупцями, та з податку на прибуток за 2014 р. по взаємовідносинам з ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014 р. За результатами перевірки відповідачем складно акт від 14.08.2015 року за №69/05-81-22-05/32794511.

За висновками акту перевірки були встановлені наступні порушення норм податкового законодавства:

- пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 ст.200 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) у розмірі 2006158 грн., у тому числі: листопад 2014 р. 928290 грн., січень 2015 р. 1077868 грн.;

- пункту 138.1, 138.2, 138.8 статті 138 ПК України, що призвело до завищення витрат з придбання послуг від ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014 р., що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, в результаті чого занижена сума податку на прибуток підприємств за 2014 р. у сумі 835461 грн.;

- пункту 57.1 статті 57 та абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження за 2014 рік значення рядка 23 декларації з податку на прибуток підприємства в сумі 69622 грн.

Зі змісту акту перевірки вбачається що, порушення позивачем діючого законодавства, виникли з підстав недотримання законодавства його контрагентами постачальниками ТОВ «Донбастрейдінг» та ТОВ «Дорстрой Монтаж».

Зокрема зазначено, що джерелом встановлення обставин та висновків контролюючого органу стосовно безтоварності господарських операцій позивача та його контрагентів постачальників були дані «Податкового блоку», наявність акту перевірки ОСОБА_1 ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області ТОВ «Дорстрой Монтаж» від 27.05.2015 року, посилання на лист ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька від 07.07.2015 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Донбастрейдінг», та не надання позивачем під час проведення перевірки підприємства всіх первинних документів, що підтверджують здійснення господарських відносин з ТОВ «Донбастрейдінг» та ТОВ «Дорстрой Монтаж».

За висновками акту перевірки були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 1253191,5 грн., у тому числі за основним платежем 835461 грн., за штрафними санкціями 417730,5 грн. та за № НОМЕР_2, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 928290грн. за листопад 2014 року, у розмірі 1077868 грн. за січень 2015 року.

Судом встановлено, що між ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» (Генпідрядник) та ТОВ «Дорстрой Монтаж» (Субпідрядник) було укладено Договір субпідряду №213/07-10 від 16.08.2010 року, за умовами якого Субпідрядник зобовязується на умовах Договору та згідно з вимогами чинного законодавства, за завданням Генпідрядника та згідно з Проектною документацією на свій ризик виконати та здати Генпідряднику в установлений Договором строк роботи, що включають в себе капітальний ремонт автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський, км 44+500км 90+100, а саме роботи з влаштування зовнішнього освітлення, влаштування дорожніх метеостанцій та перевлаштування повітряних ліній електропередач, а Генпідрядник зобовязується прийняти від Субпідрядника виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов цього Договору (з урахуванням додаткових угод).

Факт виконання зазначеної угоди підтверджується наступними первинними документами: Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2014р. (т.1, а.с. 87-88), ОСОБА_1 виконаних робот (форма КБ-2В) за листопад 2014р., «Підсумкові відомості ресурсів (витрати за прийнятими нормами)», «Розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису» (т.1, а.с.89-154).

Розрахунки між сторонами за вищезазначеною угодою здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 2336 від 27.12.2014 р. та регістром бухгалтерського обліку ТОВ «ШБ «Альтком» по рахунку 631+1 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» за листопад 2014 р по контрагенту ТОВ «Дорстрой Монтаж» (т.1, а.с.202).

Станом на 30.11.14 р. у ТОВ «ШБ «Альтком» перед ТОВ «Дорстрой Монтаж» в рамках Договору субпідряду №213/07-10 від 163.08.2010р. обліковувалась кредиторська заборгованість у сумі 4991267,12грн.

Також, між ТОВ «ШБ «Альтком» (Генпідрядник) та ТОВ «Дорстрой Монтаж» (Субпідрядник) було укладено Договір субпідряду №ДСА/Р/П/С/3-1086 від 07.08.2014 р., за умовами якого Субпідрядник зобовязується, га умовах Договору, згідно з вимогами чинного законодавства, за завданням Генпідрядника та згідно з Програмою виконання робіт, ухваленою Генпідрядником, на свій ризик виконати та здати Генпідряднику в установлений Договором строк роботи, що включають в себе зовнішнє освітлення, нанесення дорожньої розмітки та влаштування дорожньої метеостанції при виконанні робіт по завершенню Капітального ремонту автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський на ділянках від км 126+700 до км 158+000 та від км 185+000 до км191+400, а Генпідрядник зобовязується прийняти від Субпідрядника виконані Роботи та оплатити їх у відповідності до умов цього Договору.

Факт виконання зазначеної угоди підтверджується наступними первинними документами: Довідка про вартість виконаних ТОВ «Дорстрой Монтаж» для ТОВ «ШБ «Альтком» робот за листопад 2014 року (т.1, а.с.170), ОСОБА_1 виконаних робот (форма КБ-2В) за листопад 2014 р. (т.1, а.с.171-172), ОСОБА_1 приймання-передачі робот №28/11-10 від 28.11.2014 р. (т.1, а.с.173).

Розрахунки між сторонами за вищезазначеною угодою здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням №2023 від 14.11.2014 р. (т.1, а.с.197), регістрами бухгалтерського обліку ТОВ «ШБ «Альтком» за листопад 2014 р. (т.1, а.с.202).

Станом на 30.11.14 р. у ТОВ «ШБ «Альтком» перед ТОВ «Дорстрой Монтаж» в рамках Договору №ДСА/Р/П/С/3-1086 від 07.08.14 р. обліковувалась кредиторська заборгованість у сумі 10772077,31 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «ШБ «Альтком» Генпідрядник) та ТОВ «Дорстрой Монтаж» (Субпідрядник) було укладено Контракт Субпідряду №ДСА/Р/П/С/3-587 від 14.09.2012 р., за умовами якого Субпідрядник бере на себе зобовязання переважно власними засобами виконати роботи з капітального ремонту автомобільної дороги М03 Київ Харків - Довжанський, км 196+600, а саме: зовнішнє освітлення на ділянці ПК 1965+55-ПК 1974+25, відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений контрактом строк (з урахуванням додаткових угод).

Факт виконання зазначеної угоди підтверджується наступними первинними документами: ОСОБА_1 виконаних робот (форма КБ-2В) за листопад 2014 р., «Підсумкова відомість ресурсів» (т.1, а.с.183-195), ОСОБА_1 прийому-передачі робот №28/11-10г від 28.11.2014 р. (т.1, а.с.196).

Розрахунки між сторонами за вищезазначеною угодою здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується регістрами бухгалтерського обліку ТОВ «ШБ «Альтком» за листопад 2014 р. (т.1, а.с.202).

Станом на 30.11.14р. у ТОВ «ШБ «Альтком» перед ТОВ «Дорстрой Монтаж» в рамках Договору №ДСА/Р/П/С/3-587 від 04.09.12 р. обліковується кредиторська заборгованість у сумі 2471847,29 грн.

Окрім іншого, між між ТОВ «Шляхове будівництво «Альком» (Покупець) та ТОВ «Донбастрейдінг» (Постачальник) було укладено Договір купівлі-продажу №ДСА/Р/П/С/1-17 від 03.02.2012 р. (з Додатковими угодами до нього), за умовами якого Постачальник зобовязується у порядку та на умовах дійсного Договору надати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та сплатити будівельні матеріали (Товар), у кількості, одиниці виміру, ціні одиниці товару, асортименті товару, встановленими у відповідності з видатковими накладними.

Факт виконання зазначеної угоди підтверджується наступними первинними документами: видатковими накладними (т.1, а.с.209-219).

Згідно даних обігово-сальдової відомості по рахунку 631 встановлено, що ТМЦ, які придбані у ТОВ «Донбастрейдінг» по договору №ДСА/Р/П/С/1-17 від 03.02.2012 в бухгалтерському обліку ТОВ ШБ «Альтком» оприбутковані як активи, що призначені для господарчих потреб.

Розрахунки між сторонами за вищезазначеною угодою здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується регістрами бухгалтерського обліку ТОВ «ШБ «Альтком».

За для всебічного, повного та обєктивного розгляду справи, судом ухвалою суду від 18.12.2015 року було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1. На підставі регістрів бухгалтерського та податкового обліку та податкової звітності та первинних документів встановити документальну обґрунтованість висновків акту перевірки Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області від 14.08.2015 р. №69/05-81-22-05/32794511 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»:

- пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) у розмірі 2006158 грн., у тому числі: листопад 2014 р. - 928290 грн., січень 2015 р. 1077868 грн;

- пункту 138.1, 138.2, 138.8 статті 138 ПК України, що призвело до завищення витрат з придбання послуг від ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014р, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, в результаті чого занижена сума податку на прибуток підприємств за 2014р у сумі 835461 грн;

- пункту 57.1 статті 57 та абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження за 2014 рік значення рядка 23 декларації з податку на прибуток підприємства в сумі 69622 грн.;

на підставі яких Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя Головного Управління ДФС у Донецькій області винесені повідомлення-рішення від 01.09.15 р.;

- №, яким збільшено грошове зобовязання за платежем податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 1253191,50 грн., у тому числі за основним платежем 835461 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 417730,50 грн.

- №, яким збільшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 928290 грн. за листопад 2014 р., в розмірі 1077868 грн., за січень 2015 року.

2. У випадку документального підтвердження порушень діючого та валютного законодавства, обчислити суму податків та фінансових санкцій, які підлягають донарахуванню.

За висновком судового експерта від 31.05.2016 року за №437/24, в результаті дослідження наданих експерту регістрів бухгалтерського та податкового обліку, податкової звітності та первинних документів ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» не підтверджені висновки акту перевірки Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області від 14.08.2015 р. №69/05-81-22-05/32794511 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»:

- пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) у розмірі 2006158 грн., у тому числі: листопад 2014 р. 928290 грн., січень 2015 р. 1077868 грн;

- пункту 138.1, 138.2, 138.8 статті 138 ПК України, що призвело до завищення витрат з придбання послуг від ТОВ «Дорстрой Монтаж» по угоді за листопад 2014 р., що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, в результаті чого занижена сума податку на прибуток підприємств за 2014р у сумі 835461 грн;

- пункту 57.1 статті 57 та абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, що призвело до заниження за 2014 рік значення рядка 23 декларації з податку на прибуток підприємства в сумі 69622 грн.;

на підставі яких Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя Головного Управління ДФС у Донецькій області винесені повідомлення-рішення від 01.09.15 р.

- № НОМЕР_1, яким збільшено грошового зобовязання за платежем податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 1253191,5 грн., у тому рахунку за основним платежем 835461 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 417730,50 грн.

- № НОМЕР_2, яким збільшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 928290 грн. за листопад 2014 р., в розмірі 1077868 грн., за січень 2015 р.

Також, експертом зазначено, що оскільки в результаті дослідження по питанню №1 висновки акту перевірки від 14.08.2015 року №69/05-81-22-05/32794511 наданими експерту документами не підтверджені розрахунок суми податків та фінансових санкцій, які підлягають донарахуванню не проводиться.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до вимог п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 188.1. ст. 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Суд погоджується з доводами Вищого адміністративного суду України, що знайшли своє відображення в Ухвалі ВАСУ від 28 липня 2015 року у справі № К/800/24214/15:

«поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обовязку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобовязань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.»

Аналогічна позиція міститься в наступних рішеннях ВАСУ: Ухвала від 28 липня 2015 року у справі № К/800/26173/15; Ухвала від 28 липня 2015 року у справі № К/800/42947/14, Ухвала від 29 липня 2015 року у справі № К/9991/38528/12, Ухвала від 29 липня 2015 року у справі № К/800/1381/14, Ухвала від 6 серпня 2015 року у справі № К/800/52613/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Враховуючи викладене, на підставі наведених норм податкового законодавства, при дослідженні первинних документів суд виходять із того, що платник податку має право на декларування податкового кредиту тільки при наявності одночасно наступних умов:

- списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною що, відповідно до п.п.198.2 Податкового кодексу України є підставою для виникнення у платника податку права на податковий кредит;

- платник податку отримав від продавця товарів (послуг) належним чином складену та зареєстровану податкову накладну,інші подібні документи (п.201.10, 201.11 ПКУ).

Відсутність хоча б однієї з наведених вище умов не дає право платнику податку декларувати суму податкового кредиту.

Суд зазначає, що акт перевірки також містить висновки щодо відсутності факту реального вчинення господарських операцій ТОВ «Шляхове Будівництво «Альтком» з підприємствами контрагентами: ТОВ «Дорстрой Монтаж» та ТОВ «Донбастрейдінг» з урахуванням результатів зустрічних перевірок по ланцюгу постачання:

- за ОСОБА_1 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Харківській області «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Дорстрой Монтаж»… з питання правомірності формування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.10.2014 р. по 31.12.2014 р.» від 27.05.2015 р. №530/20-29-22/32796896 встановлено, що за період з 01.10.2014 р. по 31.12.2014 р. основним постачальником ТОВ «Дорстрой Монтаж» є ТОВ «СтронгКонстракшн». У свою чергу, актом перевірки ОДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 01.04.2015 р. №136/26-59-22-02/39270429 визначені порушення в частині не підтвердження постачання товарів від ТОВ «ОБРУС», ТОВ «АлістарПроджект», ТОВ «Корса Груп» на адресу ТОВ «СтронгКонстракшн» по ланцюгу постачання нерезидентів.

Відповідно, документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «СтронгКонстракшн» з підприємствами-постачальниками ТОВ «ОБРУС», ТОВ «АлістарПроджект», ТОВ «Корса Груп» та, відповідно, підприємствами-покупцями за жовтень-грудень 2014 р.

Також, за результатами проведеної перевірки встановлена незначна кількість трудових ресурсів та відсутність основних фондів у ТОВ «СтронгКонстракшн».

Згідно податкової інформації ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецьк ГУ Мін. доходів у Донецькій області від 07.07.2015 р. №1049/7/05-62-22-01: «…зустрічна звірка не проведена в звязку з тим, що ТОВ «Донбастрейдінг» знаходиться на непідконтрольній території України у зоні АТО. Аналізом баз даних ТОВ «Донбастрейдінг» не має можливості підтвердити реальність господарських відносин з платниками податків за січень 2015р.»

Разом з тим, слід зазначити, що Податковий кодекс, Закон №996, Положення №88, інші законодавчі акти не містять норм які б встановлювали:

- обмеження щодо визнання документа первинним та набрання (не набрання) ним юридичної сили у залежності від можливості (неможливості) проведення зустрічних перевірок контрагентів, наявності (відсутності) та розміру економічних та інших ресурсів підприємств, які беруть учать у господарських операціях (трудові ресурси, умови для зберігання товару, місцезнаходження майна, тощо);

- додаткову необхідність підтвердження факту здійснення господарської операції (крім наявності первинного документу) наявністю (відсутністю) та розміром економічних ресурсів контрагентів -підприємств (організацій).

Також, нормами Податкового кодексу обмеження, або залежність в частині виникнення у платника податків права на декларування валових витрат та податкового кредиту від операцій з контрагентами, в залежності від стану та розміру економічних ресурсів контрагентів (трудові ресурси, майнові ресурси, наявності складських приміщень, інше) не встановлені.

З урахуванням викладеного, порушення постачальниками товару (робіт, послуг) по ланцюгу постачання, певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування валових витрат та податкового кредиту у випадку, якщо така залежність не визначена Податковим кодексом України.

Також Податковим кодексом України платник податку (покупець товару, послуг) на час здійснення господарської операцій з придбання товару не зобовязаний та не має повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (послуг) у ланцюгу постачання, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів-постачальників.

Отже, при визначенні документальної обґрунтованості висновків акту перевірки ДПІ, суд керується виключно нормами діючого законодавства, що визначають вимоги до документального забезпечення господарських операцій, правил ведення бухгалтерського та податкового обліку.

При цьому будь які обмеження, або умови для формування показників податкового обліку (наприклад порушення, що встановлені у підприємств - контрагентів, незначна кількість у них трудових ресурсів, відсутність складських приміщень, виробничих потужностей тощо), що не встановлені нормативними або законодавчими документами судом не застосовуються.

Водночас суд бере до уваги наявну в матеріалах справи постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 р. по справі №826/10754/15, якою позовні вимоги ТОВ «Стронг Констракшн» до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії були задоволені. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС м. Києва щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стронг Констракшн»…щодо дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період жовтень 2014 року при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Орбус»…, ТОВ «Дорстрой Монтаж», ТОВ «ОСОБА_2 Груп»; за листопад 2014 року - з ТОВ «Алістар Проджект»…, ТОВ «Дорстрой Монтаж»… за результатом якої складено акт перевірки від 01.04.2015 року №136/26-59-22-02/39270429 та визнано протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС м. Києва по коригуванню податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ТОВ «Стронг Продакшн» на підставі акту від 01.04.2015р №136/26-59-22/39270429…».

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року по справі №826/10754/15 за результатами розгляду апеляційної скарги ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС м. Києва та ТОВ «Стронг Констракшн» на постанову адміністративного суду міста Києва від 12.09.2015 року у справі за адміністративним позовом ТОВ «Стронг Констракшн» до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії, суд постановив:

«Апеляційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо зобовязання поновити в автоматизованій системі Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники податкової звітності ТОВ «СтронгКонстракшн», які були виключені на підставі акту від 01.04.2015 року №136/26-59-22-02/39270429 скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ «СтронгКонстракшн» - задовольнити». В іншій частині постанова була залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.11.2015 року по справі К/42684/15 касаційна скарга була повернута ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Стосовно доводів відповідача щодо невідповідності складання ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робот встановленій формі (за Наказом № 554), вимогам п.2ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 «Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88,суд зазначає наступне.

Акти мають реквізити, що передбачені формою даного документу (форма ОСОБА_1 визначена Наказом №554), п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.99р та п.2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, що також підтверджується Висновком експерта.

Щодо доводів відповідача про ненадання платником податків «податкової інформації про виписку довіреностей на отримання товару», товарно-транспортних накладних та відповідних сертифікатів, як доказу безтоварності угод, суд зазначає наступне.

Слід зазначити, що акт перевірки не містить посилань на пункти Податкового кодексу України, яким була б передбачена обовязковість наявності у платника податків «Податкової інформації про виписку довіреностей на отримання товару» та не розкритий зміст цієї фрази, стосовно того, яка саме інформація та в якому вигляді повинна була бути надана податковому органу.

Оскільки Податковий кодекс України, який є єдиним нормативним документом, що визначає порядок формування та оподаткування сум ПДВ, не встановлює обовязковості наявності «Податкової інформації про виписку довіреностей на отримання товару» при формуванні показників податкового обліку, факт відсутності у ТОВ «ШБ «Альтком» «Податкової інформації про виписку довіреностей на отримання товару» не дає податковому органу підстав для висновку щодо безтоварності укладених між субєктами господарювання угод.

Слід зауважити, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Сертифікат якості, паспорт продукції тощо, не відносяться до первинних документів та не фіксують факт здійснення господарської операції, крім того вказані документи не використовуються у бухгалтерському та податковому обліках, отже їх відсутність чи наявність не впливає на результати бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, відсутність сертифікату якості не визначена Податковим кодексом України як підстава для встановлення порушень бухгалтерського, або податкового обліку господарської операції.

Податковий кодекс України також не містить норм, відповідно до яких випливало б що відсутність у платника податку документів, що підтверджують транспортування товару (ТТН, подорожних листів, тощо), або наявність таких документів, але складених з порушенням, позбавляє права на нарахування податкового кредиту у складі вартості такого товару.

Навпаки, норми Податкового кодексу містять чіткі, прямі правові норми відповідно до яких підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна (пп. 201.10 ПКУ), яка засвідчує факт придбання платником податку товарів (пп. 198.2 ПКУ), отже Кодекс не містить норм, які б встановлювали додаткову необхідність підтвердження сум, включених до складу податкового кредиту будь-якими іншими документами, окрім податкової накладної, яка повинна містити обовязкові реквізити, визначені пп.201.1 Кодексу.

Також, наявність товарно-транспортних накладних, як підтвердження транспортування товарно-матеріальних цінностей, не впливає на формування податкового кредиту, оскільки, наявність товарно-транспортних накладних передбачено наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні і регулюють питання перевезення, а не питання податкового обліку та звітності.

Разом з тим, наявність, або відсутність окремих документів, або помилки у їх оформленні, не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів, або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, відсутність ТТН, або неналежне її складання, у відповідності до норм ПКУ не тягне за собою наслідки у вигляді позбавлення права на формування сум податкового кредиту від операцій з придбання ТМЦ.

Узагальнюючи вище наведене, випливає, що наявність або відсутність окремих документів (таких як ТТН, сертифікатів якості, тощо), або помилки у їх оформленні не визначені Податковим кодексом України, як підстава для висновків про відсутність факту здійснення господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів, або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Так, факт здійснення господарських операцій з придбання платником податків товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними чином оформленими первинними документами та регістрами бухгалтерського обліку, які є достатніми доказами факту здійснення таких операцій. Відповідно висновки про відсутність здійснення господарських операцій не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише відсутністю певних (не первинних) документів.

Усі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом та формою відповідають вимогам закону, та які відображають господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Тому відсутність сертифікатів якості та товарно-транспортних накладних тощо, які не є обов'язковими, передбаченими Податковим кодексом України, первинними документами, що складаються під час здійснення господарської операції з поставки товару, за наявності інших належних первинних документів на поставку товару, не може бути самостійною підставою для висновку про безтоварний характер господарських операцій.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Водночас, акт перевірки податкового органу не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження жодними доказами, а лише на підставі припущень. Доказів на обґрунтування позиції про неможливість здійснення господарських операцій у спірному періоді позивачем з контрагентами-постачальниками податковим органом не надано.

Щодо висновків акту перевірки в частині неможливості здійснення спірних господарських операцій платника податків з контрагентом-постачальником через відсутність у останнього необхідних трудових ресурсів, виробничих активів, складських приміщень, суд вважає їх передчасними, оскільки укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання робіт чи надання послуг контрагентами. Крім того, податкове законодавство не ставить право платника податків на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт чи надання послуг контрагентами.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що позивачем в порушення вищенаведених норм Податкового кодексу України до складу валових витрат віднесено витрати з отримання товарів/послуг від контрагентів-постачальників, яки мали нереальний характер.

З урахуванням попередніх висновків суду стосовно підтвердження реальності укладених правочинів з контрагентами-постачальниками ТОВ «Донбастрейдінг» та ТОВ «Дорстрой Монтаж», суд зазначає, що витрати можуть бути підтверджені первинними документами, які засвідчують фактичне отримання товару (послуг). Такої підстави, як висновок податкового органу про безтоварність правочину для виключення витрат Податковий кодекс України не передбачає.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та контрагентами постачальниками за спірний період не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість, податку на прибуток та нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідачем під час судового розгляду справи не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 були прийняті законно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.09.2015 року за №, №- задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області від 01.09.2015 року за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 1253191,50 грн., в тому числі за основним платежем 835461 грн., за штрафними санкціями 417730,50 грн.

Скасувати податкове повідомлення рішення Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області від 01.09.2015 року за № НОМЕР_2, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 928290 грн. за листопад 2014 року, у розмірі 1077868 грн. за січень 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд.59) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» м. Маріуполь (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд.2) судовий збір в сумі 48890,24 грн. (сорок вісім тисяч вісімсот девяносто гривень двадцять чотири копійки).

Повний текст постанови складений та підписаний 01 серпня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.