Справа № 235/2833/16-а
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №235/2833/16-а
Провадження №2-а/235/93/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Покровськ

Красноарміський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

представника відповідача ОСОБА_1

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 7 м. Покровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 міський голова, про визнання нечинними розпоряджень, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_2 з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 міський голова, про визнання нечинними розпоряджень, поновлення на роботі. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 16 грудня 2013 року її було прийнято на тимчасову посаду головного спеціаліста архівного відділу, як таку, що пройшла за результатом конкурсу та спецперевірки на період відсутності основного працівника.

31.03.2016 року позивачку було звільнено на підставі розпорядження №42 pro від 31.03.2016 року у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та посад згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

З наведеним рішенням позивачка не може погодитися з огляду на наступне.

За змістом п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію відділів яких було прийнято рішення, під час розгляду справи по суті належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого відділу чи покладено виконання цих функцій на інший відділ.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, у тому числі, чи прийняті вони з метою, з якою це повноваження надано.

З розпорядження відповідача 29.01.2016 № 7/4-4 «Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» з метою оптимізації та вдосконалення роботи виконавчих органів ради, структурування функціональних напрямків діяльності, забезпечення ефективної роботи, відповідно до п.5 ч.І статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила затвердити загальну чисельність та структуру апарату ради та її виконавчихорганів в кількості 201, 5 штатних одиниць. Відповідно до цього розпорядження утворено ряд відділів у міській раді та ліквідовано структурні підрозділи та посади апарату міської ради та її виконавчих органів.

Відповідно до попередження про наступне звільнення від 29.01.2016 року №26 рг на виконання рішення ОСОБА_3 міської ради від 29.01.2016 № 7/4-4 «Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», з метою оптимізації та вдосконалення роботи виконавчих органів ради, забезпечення ефективної роботи ради, відповідно до пункту 1 статті 40, 49-2 Кодексу законів про працю України, керуючись статтями 42,59,73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», першим пунктом вказаного попередження йде попередити посадових осіб, службовців, робітників відділів, управлінь, комітетів міської ради про наступне звільнення 31 березня 2016 року у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та посад апарату міської ради та її виконавчих органів, а другим пунктом запропоновано посадовим особам прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад. З розпорядження відповідача 29.01.2016 № 7/4-4 вбачається, що архівний відділ, з якого звільнили позивачку не ліквідується. З наведеного вбачається, що відбулася не ліквідація, а реорганізація. В той же час підстава звільнення її безпосередньо пов'язана і випливає з правового акта про ліквідацію, а отже таке звільнення є незаконним.

Більш того, відповідно до ч.І ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Тобто звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією, можливо виключно якщо ліквідовується юридична особа, а не її підрозділи.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.. 19 Конституції України).

З урахуванням обставин викладених вище, позивачка вража, що дії відповідача щодо її звільнення були здійснені у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України.

Позивачка просить суд визнати протиправними розпорядження міського голови від 31.03.2016 №42 pro в частині звільнення ОСОБА_2 з посади у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та посад апарату міської ради та її виконавчих органів.

Позивачка до судового засідання не зявилась, у позові зазначила, що просить здійснювати розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. В запереченнях зазначили, що 31.03.2016 року позивачка була звільнена з посади головного спеціаліста архівного відділу ОСОБА_3 міської ради на підставі розпорядження міського голови від 31.03.2016 №42 pro у звязку з ліквідацією структурних підрозділів та посад згідно п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Право визначати штати і численність працівників апарату ради відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить міській раді.

З метою оптимізації та вдосконалення роботи виконавчих органів ради, структурування функціональних напрямків діяльності, забезпечення ефективної роботи та враховуючи вищезазначену норму було прийнято рішення міської ради від 29.01.2016 року №7/4-4 «Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів».

Вищевказаним рішенням було затверджено загальну чисельність та структуру апарату ради та її виконавчих органів в кількості 201,5 штатних одиниць та затверджені відповідні положення з урахуванням покладених нових функцій та перерозподілу обовязків між відділами.

Пунктом 3 вищевказаного рішення ліквідовані структурні підрозділи ради та посади апарату міської ради та її виконавчих органів, у тому числі і архівний відділ міської ради, у звязку з чим були проведені відповідні заходи щодо вивільнення працівників згідно вимог чинного законодавства.

Повноваження архівного відділу були доповнені деякими новими функціями, а саме складання зведеної номенклатури справ міської ради та її виконавчих органів, здійснення контролю за правильністю формування оформлення і зберігання справ, складання зведеного опису справ постійного строку зберігання на підставі номенклатури справ апарату міської ради, складання і за погодженням з Державним архівом області подання на затвердження міському голові списку підприємств, установ і організацій, документи яких підлягають зберіганню у відділі, готує пропозиції щодо уточнення цього списку.

Вищезазначене рішення міської ради є чинним та у судовому порядку не було оскаржене.

В своєму позові позивачка зазначає, що фактично відбулась реорганізація, а не ліквідація, а також трактує пункт 1 ст.40 КЗпП України на свій розсуд, а саме: у позові зазначає, що звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією можливо виключно якщо ліквідується юридична особа, а не її підрозділи. Але ці висновки суперечать змісту самої норми. Так текст пункту 1 статті 40 КЗпП України викладений у наступного змісту:

«Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників».

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Вважають за необхідне також зазначити наступне, що позивач фактично оскаржує вищевказане рішення міської ради та не зазначає в чому саме є незаконним саме розпорядження міського голови від 31.03.2016 року №42 pro в частині звільнення позивачки з посади та просить суд скасувати розпорядження міського голови, але відповідачем по справі є ОСОБА_3 міська рада, яка не приймала оскаржуваного позивачем розпорядження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49,51 КАС України просять відмовити у задоволенню позовних вимог гр. ОСОБА_4 в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 міський голова, до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в ї задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши докази, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в публічно-правових відносинах, які врегульовані КАСУ.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В ч.1 ст.2 КАС України зазначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно до ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Нормою вказаної статті встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст.ст.69,86 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

ОСОБА_2 16 грудня 2013 року прийнято на тимчасову посаду головного спеціаліста архівного відділу, як таку, що пройшла за результатом конкурсу та спецперевірки на період відсутності основного працівника, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.7).

Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 29.01.2016 р. за № 7/4-4 «Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» з метою оптимізації та вдосконалення роботи виконавчих органів ради, структурування функціональних напрямків діяльності, забезпечення ефективної роботи, відповідно до п. 5 ч. 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада вирішила затвердити чисельність та структуру апарату ради та її виконавчих органів в кількості 201,5 штатних одиниць. Затверджено положення в тому числі і про архівний відділ. Ліквідовано структурні підрозділи ради та посади апарату міської ради та її виконавчих органів. Рішення вступило в дію 29.01.2016р. (а.с.29-35).

На виконання рішення ради від 29.01.2016р. міським головою видано розпорядження від 29.01.2016р. за № 26рг про попередження про наступне звільнення та запропонування посадовим особам прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад, відповідно до додатку (а.с.39, 41).

ОСОБА_2 попереджена про наступне звільнення 29.01.2016р., про що мається її особистий підпис (а.с.39-40).

Звільнено 31.03.2016 року з займаної посаду звязку з ліквідацією структурних підрозділів та посад апарату міської ради та її виконавчих органів, згідно п. 1 статті 40 КЗпП України (а.с.7).

Розпорядженням ОСОБА_3 міського голови від 31.03.2016р. за № 42рго звільнено ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста архівного відділу міської ради 31 березня 2016 року у звязку з ліквідацією структурних підрозділів та посад апарату міської ради та її виконавчих органів, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.8).

Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 29.01.2016 р. за № 7/4-4 затверджено Положення про архівний відділ міської ради (а.с.49-53).

Положення про архівний відділ міської ради, додаток до рішення міської ради 30.01.2014 № 6/34-8, втратило чинність на підставі рішення ОСОБА_3 міської ради від 29.01.2016 р. за № 7/4-4 (а.с.44-48).

Відповідно до протоколу № 11 засідання профспілкового комітету ОСОБА_3 міської ради від 15.03.2016р. профспілковим комітетом міської ради надано згоду на розірвання трудового договору між адміністрацією-Красноармійською міською радою та ОСОБА_2 з 31.03.2016р. на підставі пункту 1 статті 10 КЗпП України (а.с.38).

Відповідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено вичерпний перелік виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. У п.5 ч.1 вказаної статті Закону передбачено, що до виключної компетенції міської ради віднесено затвердження за пропозицією міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Типові штати працівників органів місцевого самоврядування затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 174 від 07 лютого 2007 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 55-р від 14 лютого 2007 року дію вищевказаної постанови зупинено.

Таким чином, міська рада, ухвалюючи рішення, діяла на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Вимогами ст. 42 ч. 4 п. 19 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що міський голова здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів. У пункті 20 ч.1 даної статті, що міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Із системного аналізу норм ст. 26 та ст. 42 вищевказаного Закону випливає, що міський голова має невичерпний перелік повноважень і здійснює їх у разі, якщо вони не є виключною компетенцією міських рад.

Нормою ст. 40 ч. 1 п. 1 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, крім інших, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частина 2 статті 40 КЗпП України передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Позивачці було запропоновано перелік вакантних посад ОСОБА_3 міської ради (а.с.41), але як вбачається з матеріалів справи, вона відмовилась від запропонованих посад.

Рішення ОСОБА_3 міської ради від 29.01.2016 р. за № 7/4-4 «Про затвердження структури і загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» не оскаржене в судовому порядку.

Порядок звільнення позивачки передбачений Кодексом законів про працю України відповідачем дотриманий.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 міський голова, про визнання нечинними розпоряджень, поновлення на роботі, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

В судовому засіданні 26 липня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини. Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2016 року.

Суддя