Справа № 826/14317/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «БЦ-Веста»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправним дій та зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЦ-Веста» (далі по тексту – позивач, ТОВ «БЦ-Веста») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд:

- протиправною бездіяльності щодо прийняття рішення відносно скарги позивача від 20.03.2015;

- зобов'язати задовольнити скаргу позивача від 20.03.2015: скасувати наказ від 04.02.2015 №252, акт перевірки та лист від 06.03.2015;

- зобов'язати вилучити з інформаційних баз даних інформацію про результати проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «БЦ-Веста» оформлені у вигляді акта від 19.02.2015 №186/26-54-22-02/37423099.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2015, у задоволенні позову відмовлено.

За наслідками перегляду зазначених судових рішень, Вищим адміністративним судом України 05.04.2016 постановлено ухвалу, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.04.2016 зазначено про необхідність надати належну правову оцінку обставинам, що містяться у листі ГУ ДФС у м. Києві від 29.04.2015 №7252/10/26-15-22-08-15, де зазначено: «що за результатами розгляду матеріалів, які надані ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, встановлено окремі порушення вимог чинного законодавства при проведенні перевірки та регламентних питань при розгляді заперечення до акта перевірки, у зв'язку із чим буде розглянуто питання щодо притягнення до відповідальності особи, з вини якої допущені вказані порушення», та встановити, які саме порушення відбулися зі сторони ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, як це вплинуло на рішення податкового органу щодо прийняття відповідного рішення стосовно позивача.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянського К.М. від 20.04.2015 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем за результатом вирішення скарги позивача не було прийнято жодного передбаченого Порядком оформлення і подання скарги платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів від 25.12.2013 №848.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що акт є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки та носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Відповідь про результати розгляду скарги є службовим документом, який відображає позицію контролюючого органу щодо доводів платника податків стосовно фактів та даних, викладених у такі скарзі.

Отже, викладені у таких документах факти та висновки неможливо розглядати як рішення суб’єкта владних повноважень, що породжують для суб’єкта господарювання певні правові наслідки, регулюють відносини і мають обов’язковий характер для суб’єкта цих відносин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.02.2015 виконуючим обов'язки начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України прийнято рішення, яке оформлено наказом №252, про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «БЦ-Веста» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «КЖВХ» за період з 01.05.2014 по 31.05.2014.

У період з 09.02.2015 по 13.02.2015 посадовою особою ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «БЦ-Веста» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «КЖВХ» за період з 01.05.2014 по 31.05.2014, за наслідками якої складено акт від 19.02.2015 №186/26-54-22-02/37423099.

У висновках акта перевірки зазначено про відсутність поставок товарів та укладення угод без мети настання реальних наслідків, господарські операції ТОВ «БЦ-Веста» щодо придбання товарів у ТОВ «Ніко - плюс», ТОВ «Квік Компані», ТОВ «Торговий дім «Валекс», ТОВ «ТД ВС», ТОВ «Міцар» за червень 2014 року не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети та необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Не погоджуючись із висновками перевірки, позивачем 27.02.2015 до ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві подані заперечення на акт перевірки від 19.02.2015 №186/26-54-22-02/37423099, в яких містилось прохання:

- провести додаткову перевірку оспорюваних даних акта, скасувати його та скласти довідку про відсутність порушення законодавства;

- надати копію акта ТОВ «КЖВХ» для подання відповідних заперечень та подачі майнових претензій;

- розгляд заперечень провести у присутності уповноваженої особи товариства.

В подальшому позивачем були подані доповнення до заперечень на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.03.2015 №06.

За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на адресу позивача направлено відповідь від 06.03.2015 №4468/10/26-54-22-02.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та вважаючи протиправними дії посадових осіб під час підготовки до проведення перевірки, проведення перевірки, складання результатів перевірки, розгляду заперечень на акт, а також протиправним наказ про проведення перевірки, позивач звернувся в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м. Києві зі скаргою від 20.03.2015 №11, в якій просив:

- скасувати наказ ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 04.02.2015 №252 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки;

- переглянути та скасувати акт від 19.02.2015 №186/26-54-22-02/37423099 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки;

- скасувати лист ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.03.2015 №4468/10/26-54-22-02, прийнятий за результатами розгляду заперечень.

Листом ГУ ДФС у м. Києві від 29.04.2015 №7252/10/26-15-22-08-15 позивачу надано відповідь на скаргу, в якій зазначено, що Податковим кодексом України не передбачено скасування акту перевірки. Додатково позивача повідомлено, що за результатами розгляду, наданих ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві матеріалів, встановлено окремі порушення вимог чинного законодавства при проведенні перевірки та регламентних питань при розгляді заперечень до акту перевірки, у зв’язку із чим буде розглянуто питання щодо притягнення до відповідальності особи, з вини якої допущені вказані порушення.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.04.2016, Окружний адміністративний суд міста Києва зобов’язав сторін надати письмові пояснення та докази на їх підтвердження.

Згідно письмових пояснень, наданих представником відповідача, окремі порушення вимог чинного законодавства при проведенні перевірки та регламентних питань при розгляді заперечень на акт перевірки полягали у несвоєчасному направлені на адресу позивача запрошення на розгляд його заперечень на акт перевірки.

За допущення зазначеного порушення наказом ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.04.2015 №901 про вжиття заходів:

начальника відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту притягнуто до відповідальності у вигляді позбавлення премії за квітень 2015 у розмірі 100%;

серед керівного та ревізорського складу управління податкового аудиту ДПІ проведено відповідні технічні навчання та попереджено про персональну відповідальність у разі подальшого порушення законодавчих норм.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Статтею 55 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту – ПК України) закріплено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК України також передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів на час виникнення спірних правовідносин було затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України віл 25.12.2013 №848 (далі по тексту – Порядок №848).

Пунктом 1.2. названого Порядку закріплено, що цим Порядком визначено процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень органів доходів і зборів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Отже, акт не є рішенням, яке в розумінні статей 55 та 56 ПК України та Порядку №848, може бути оскаржене.

З огляду на викладене, при наданні позивачу відповіді за результатом вирішення скарги відповідач діяв відповідно до вищезазначених норм законодавства.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо прийняття рішення відносно скарги позивача від 20.03.2015 задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача задовольнити скаргу позивача від 20.03.2015 є похідними від попередніх, а тому також задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача вилучити з інформаційних баз даних інформацію про результати проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «БЦ-Веста» оформлені у вигляді акту від 19.02.2015 №186/26-54-22-02/37423099 такеож задоволенню не підлягають.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль – система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів – це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов’язаних із визначенням об’єктів оподаткування (податкових зобов’язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов’язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПК України закріплено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК України суд приходить до висновку, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Вказана позиція відповідає із висновкам Верховного Суду України, висловленими у постанові від 09 грудня 2014 року у справі №21-511а14.

Згідно з частиною 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, позовні вимоги у відповідній частині також задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «БЦ-Веста» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним дій та зобов’язання вчинити дії відмовити

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський