Справа № 804/16451/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнессервіс» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнессервіс» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, в якому, позивач просить:
- скасувати рішення про коригування митної вартості №110100000/2015/200127/1 від 13.11.2015 року.
В обгрутування позовних вимог позивач посилається на те, що виконуючи обов'язки учасника зовнішньоекономічних відносин, позивач 10 листопада 2015 р. сформував митну декларацію № 110100000/2015/226773 та шляхом електронного декларування направив її до Дніпропетровської митниці ДФС для здійснення оформлення товару у митному відношенні, з наданням усіх необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості товару. Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Митний орган повинен витребовувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.
Отже, прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2015/226773 від 10.11.2015 року, є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких позов не визнав з підстав того, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а тому рішення про коригування митної вартості товарів прийняте митним органом правильно, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, тому скасуванню не підлягає.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання не зявився, ухвалою суду від 25.03.2016 р. відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № С47Q0052 від 31.07.2015 pоку ТОВ «Інтербізнессервіс» отримав від фірми «YUAN LONG STAINLESS STEEL CORP» (Тайвань) товар наступної номенклатури:
- холоднокатані нержавіючі листи марки сталі AISI 430 ASTM A240 поверхня ВА з паперовою про слойкою, обрізана кромка 0,4х1000х2000мм у кількості 21.108тн;
Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтербузнессервіс» 10 листопада 2015 року було сформовано за заявлено до митного оформлення шляхом електронного декларування митну декларацію № 110100000/2015/226773 та надано її до Дніпропетровської митниці ДФС для здійснення оформлення товару у митному відношенні.
Разом із митною декларацією позивачем були надані наступні документи:
- зовнішньоекономічний контракт № С47Q0052 від 31.07.2015 pоку;
- додаткова угода № 1 від 01.10.2015 року та додаткова угода № 2 від 05.10.2015 року до зовнішньоекономічного контракту;
- специфікація № 1 від 31.07.2015 року до зовнішньоекономічного контракту;
- комерційний інвойс № 1С15090008/1 від 11.09.2015 року;
- пакувальний лист б/н від 11.09.2015 року;
- страховий поліс № 100020Р15900598 від 11.09.2015 року;
- сертифікат якості товару № 150909С0010 від 09.09.2015 року;
- комерційна пропозиція від 24.07.2015 року;
- платіжне доручення №17 від 04.09.2015 року;
- лист від перевізника № 45.11 від 12.11.2015 року;
- довідка від підприємства № 297 від 12.11.2015 року;
- лист до митниці № 298 від 12.11.2015 року;
- висновок експерта ТПП №ГО-4191 від 12.11.2015 року;
- лист № 299 від 13.11.2015 року.
Митна вартість заявлена товариством за ціною договору складає 1500,00 $ США/тн.
Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генералі угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з то зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для мит цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної варті товарів, митний орган, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному ст. ст. 345 - 354 МК України, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 30 червня 2015 року №814/283/14.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Так, посадовою особою Дніпропетровської митниці відповідно до п. 4.1. ст.. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
В результаті такого контролю Дніпропетровською митницею встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових витної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
1) відповідно до п. 5.4 зовнішньоекономічного контракту С47Q0052 від 31.07.2015 року форма розрахунків зазначається у Специфікаціях. Відповідно до Специфікації від 31.07.2015 року № 1 до зазначеного договору визначено наступні умови оплати:
- 20 % передплата шляхом здійснення банківського платежу до початку розрізу;
- 80 % шляхом здійснення банківського платежу протягом 25 календарних днів від дати коносаменту в якому зазначена дата завантаження на судно.
Додатковою угодою від 05.10.2015 року № 2 к до вищезазначеного договору визначено наступні умови оплати:
- 20 % передплата шляхом здійснення банківського платежу до початку розрізу;
- 80 % шляхом здійснення банківського платежу через 60 календарних днів після поставки.
Відповідно до інвойсу від 11.09.2015 № ІС15090008/1, виставленому компанією «YUAN LONG STAINLESS STEEL CORP» на адресу ТОВ «Інтербізнессервіс» в рамках вищевказаного зовнішньоекономічного контракту та Специфікації до цього контракту від 31.07.2015 року № 1, оплаті підлягає сума 31 662, 00 доларів США.
Таким чином, на момент здійснення митного оформлення товару товариство повинно було здійснити оплату у сумі 6 332,40 доларів США, що становить 20 % від суми інвойсу.
Проте, як встановлено судом, позивачем до документів митного оформлення надано платіжне доручення від 04.09.2015 № 17, відповідно до якого здійснено оплату лише в сумі 6 000,00 грн.
Крім того, суд звертає увагу, що дане платіжне доручення не ідентифікується із спірною партією товару за сумою здійсненої оплати та містить посилання лише на номер та дату контракту, в останньому відсутні посилань на специфікацію, відповідно до якої здійснено поставку.
2) відповідно до п. 4.1. того ж зовнішньоекономічного контракту продавець здійснює поставку товару на умовах, визначених у Специфікації, відповідно до Інкотермс-2010.
Специфікацією від 31.07.2015 № 1 до вищезазначеного контракту умовами поставки визначено СІF Одеса, Україна.
Відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс-2010, СІF вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення) означає, що на продавця покладається обов'язок забезпечення транспортування та морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Також, позивачем до документів митного оформлення надано коносамент від 28.10.2015 року № СОSUODS000027, відповідно до якого товар завантажено на судно МА СGM Volga V 048 ВХЕ, з чого вбачається перевантаження товару.
Відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовими частинами митної вартості товару.
З викладеного вбачається не врахування у повному обсязі витрат на транспортування до ціні товару на умовах поставки СІF за наявності перевантаження. Декларантом до митниці не надано документального підтвердження включення вартості перевантаження до ціни товару.
Судом встановлено, що відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2, п.З ст. 53 МКУ, посадовою особою митниці зобовязано декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи:
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Декларанта повідомлено про можливість (відповідно до пункту 6, ст.53 МКУ) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Згідно п.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант за власна бажанням може подати додаткові наявні у них документа для підтверджена заявленої ними митної вартості товару.
Проте, як встановлено судом, листом від 13.11.2015 року № 299 декларант повідомив митницю, що додаткові документи ним надаватись не будуть.
Згідно з п.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою митне вартістю декларантом у зв'язку з неподанням митниці обов'язкових документів, визначених ст. 53 МК України та відсутністю у поданих декларантом документах всіх відомостей, необхідних для обчислення заявленої митні вартості товарів.
Згідно з ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі ні час здійснення контролю правильності визначення митної вартості ця товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадки передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, і заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п.2 ч. 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно з наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, із була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Оскільки вбачаються суттєві розбіжності які не дають можливості ідентифікувати товар, це свідчить про наступне: заявлено неповні відомості про митну вартість товарів та використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності).
Таким чином, наявність в товаро-супровідних документах розбіжностей не дає можливості достовірно обрахувати всі складові митної вартості, заявленого до митного оформлення товару.
Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митні вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Неможливість застосування основного методу визначення митної вартості стала підставою для застосування другорядного методу її визначення.
Відповідно до п. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Відповідно до ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.
За результатами контролю співставлення відповідно до ст. 337 МК України встановлено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 1,5 дол. США за кг., а рівень митної вартості подібних товарів (прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, х/к, поверхність) становить за вже оформленими митними деклараціями, що визнані митними органами, становить 1,8 дол. США за кг (МД від 02.11.2015 року №100270002/2015/261346).
Судом встановлено, що митний орган, відповідно до ст. 55 МК України, прийняв рішення про коригування заявленої митної вартості товару № 110100000/2015/200127/1 від 13.11.2015 року, відповідно до якого митну вартість скориговано до 1,8 доларів США/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2авідповідно до ст. 59 МК України.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Так, декларант скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МК від 16.11.2015 року № 110100000/2015/227323.
Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митої вартості товарів здійснюється митним органом.
Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони можуть витребувати додаткові документи для перевірки правильності вказаної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву, що вона визначена вірно.
Отже, митний орган може вимагати, а суб'єкт господарювання повинен надати лише належні документи, оскільки надання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товару.
Оскільки позивачем не надані документи, запитувані митницею, які, у розумінні вимог Митного кодексу України, є належними і у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, відповідач правомірно застосував метод 2а при визначені митної вартості. До прийняття оскаржуваного рішення позивач не надав митниці всі документи, що вимагались, а оскільки виявлені розбіжності усунені не були, то суд приходить до висновку, що дії посадових осіб митниці відповідають вимогам чинного митного законодавства.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не було зазначено та підтверджено складові митної вартості товарів, за умов не наведення позивачем доказів того, що документи, подані ним для митного оформлення товару є достатніми чи такими, що у своїй сукупності не викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не надання витребуваних відповідачем документів без зазначення обставин, а подані ТОВ «Інтербізнессервіс» документи чітко не ідентифікували оцінюваний товар та містили не достовірні дані, що не піддавалися обчисленню, тобто не підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами статті 58 МК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару, за наслідками чого відповідачем правомірно визначено митну вартість та прийнято рішення про коригування митної вартості товару №110100000/2015/200127/1 від 13.11.2015 року.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 цього Кодексу визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного рішення діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтербізнессервіс» у задоволенні позову до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що рішення прийнято на користь суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з державного бюджету відповідно до ч. 2ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнессервіс» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1