Справа № 308/7252/16-а
Суддя: Микуляк П. П.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7252/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розмірі пенсії та зобов'язання здійснення перерахунку призначеної пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що він перебуває на обліку в Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, з 01.06.2006 року отримує пенсію за вислугу років, обчислену відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, у розмірі 90 % від розміру середньомісячного заробітку. Вказана пенсія періодично перераховувалась у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», з січня 2016 року у нього виникло право на черговий перерахунок пенсії. Реалізуючи своє право, 27.05.2016 року він звернувся до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з заявою про перерахунок пенсії для чого подав довідку прокуратури Закарпатської області від 25.05.2016 року №103 про розмір нового місячного заробітку. Проте, листом відповідача №02/П-55 від 03.06.2016 року йому було відмовлено у проведенні перерахунку та повідомлено, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому пенсії в порядку та на умовах визначених наведеним законом не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії неправомірними та такими, що порушують його конституційні права на пенсійне забезпечення. Посилання органу Пенсійного фонду на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, як підставу для відмови у задоволенні його заяви, ОСОБА_1 вважає помилковим, оскільки, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, таке скасування норм не поширюється на осіб, яким пенсія була призначена до 01.05.2015 року, тобто до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, позивач просить визнати дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області при прийнятті рішення про відмову йому у перерахунку пенсії за вислугу років згідно постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 неправомірними, зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії та здійснити виплату йому пенсії за вислугу років у відповідності до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, в розмірі 90% від місячного заробітку зазначеного у довідці виданій прокуратуроюЗакарпатської області від 25.05.2016 року №103, без обмежень її максимального розміру, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.06.2016 року. Стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи, але у своєму адміністративному позові просить розглянути позов в скороченому порядку, тобто без його участі.

Представник відповідача Ужгородського об'єднаного УПФУ Закарпатської області в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію вислугу років, призначену на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від розміру середньомісячного заробітку за посадою заступника прокурора Закарпатської області.

27 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою про проведення перерахунку раніше призначеної йому пенсії, при цьому подав довідку прокуратури Закарпатської області від 25.05.2016 року №103 про розмір нового місячного заробітку. Довідка для перерахунку пенсії позивачу надана у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»

Листом Ужгородського об'єднаного УПФУ Закарпатської області за №02/П-55 від 03.06.2016 року позивачу було повідомлено про прийняте рішення, яким йому відмовлено в перерахунку раніше призначеної пенсії та повідомлено, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення, які набули право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України»… у зв'язку з чим з вказаної дати пенсії в порядку та на умовах визначених вищенаведеними законами, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

З такою позицією відповідача суд погодитись не може. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В подальшому вказана правова норма неодноразово зазнавала змін як щодо розміру пенсії у відсотках до заробітку, так і щодо порядку її призначення та перерахунку.

Так, зокрема, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 цього Закону визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно до нової редакції частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина 2статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 08.07.2011 року).

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до ст.64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституцією України виокремлено певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в тому числі і працівники прокуратури (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Виходячи із висловленого розуміння сутності соціальних гарантій працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-7/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, обсяг прав позивача в частині отримання пенсії в розмірі 90%, які нараховувалися і отримувалися раніше не може бути звуженим у зв'язку із внесення змін у Закон України «Про прокуратуру».

Тобто, при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, як працівнику прокуратури, має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення останньому пенсії, оскільки внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Не заслуговують на увагу твердження представника ПФУ про відсутність правових підставі для проведення перерахунку призначеної ОСОБА_1. пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VII від 02.03.2015 року, згідно яких з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення, які набули право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України»… оскільки, на думку суду, нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, застосуванню не підлягають. Даною нормою скасовано нові нарахування пенсії, а не скасовано виплату раніше призначених. Застосування п.5 Прикінцевих положень Закону України №213-VII від 02.03.2015 року у даному випадку суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд вважає вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області при прийнятті рішення щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років відповідності до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, у редакції, що діяла станом на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку на підставі довідки прокуратуриЗакарпатської області від 25.05.2016 року №103, починаючи з 01.06.2016 року є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Позивачу пенсія була призначена з 01.03.2006 року, тобто до набрання чинності вказаним законом.

Тобто, для перерахунку пенсії позивача ОСОБА_1 має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Статтею 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З досліджених судом матеріалів слідує, що при звернення до суду з адміністративним позовом позивач ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.583939046.1 від 15.07.2016 року.

За таких обставин, суд вважає, що з Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, за рахунок бюджетних асигнувань, слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним і документально підтвердженні витрати на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.17, 94, 158,159, 160, 163, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області при прийнятті рішення щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної йому пенсії за вислугу років відповідності до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, у редакції, що діяла станом на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку на підставі довідки прокуратуриЗакарпатської області від 25.05.2016 року №103, починаючи з 01.06.2016 року.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 раніше призначеної відповідно пенсії за вислугу років відповідності до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, у редакції, що діяла станом на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від місячного заробітку на підставі довідки прокуратуриЗакарпатської області від 25.05.2016 року №103, без обмежень її максимального розміру, починаючи з 01.06.2016 року, із врахуванням проведених виплат.

Стягнути з Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарг подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Микуляк П.П.