Справа № 2а-7346/10/1570
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-7346/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Іллічівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

СУТЬ СПОРУ:

До суду звернулась Іллічівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач відкрив виконавче провадження за виконавчим листом №2-а-11131/09/1570 виданим 16.06.2010 року Одеським окружним адміністративним судом з порушенням принципів територіальності, закріплених статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» не Державною виконавчою службою Іллічівського міського управління юстиції Одеській області, а Виконавчою службою, яка розташована у місті Одесі.

Крім того, постанова про відкриття провадження від 18 червня 2010 року ВП №19880502 отримана загальним відділом 25.06.2010 року наприкінці робочого дня перед вихідними днями та днем державного свята, а тому керівництвом ДПІ до виконання розписано тільки 29.06.2010 року. Таким чином 7-денний строк визначений виконавцем для добровільного виконання рішення суду з дня отримання виконавчого документу був недостатнім. Посилаючись на зазначені обставини ДПІ просила скасувати постанову від 18 червня 2010 року Виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-а-11131/09/1570 виданого 16.06.2010 року Одеським окружним адміністративним судом.

02.08.2016 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів у судовому засіданні просили відмовити у задоволені позову, оскільки 25.08.2010 року виконавче провадження було завершено та матеріали справи знищенні.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Учасники процесу після надання своїх усних пояснень не заперечували проти подальшого розгляду справи в поряду письмового провадження.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач відкрив виконавче провадження за виконавчим листом №2-а-11131/09/1570 виданим 16.06.2010 року Одеським окружним адміністративним судом

Виконавчий документ поданий ОСОБА_1 до Виконавчої служби 18.06.2010 року.

У відповідності до частини 1 статті 18 Закону України на підставі виконавчого листа №2а-11131/09/1570 від 16.06.2010 року Виконавчою службою 18.06.2010 року відкрито виконавче провадження та запропоновано ДПІ у семиденний строк виконати рішення суду.

Згідно із статтею 20 Закону України виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Суд встановив, що боржник по виконавчому провадженню, №19880502 знаходиться за адресою Одеська область, м. Іллічівськ, вулиця Шевченко, 3, адреса стягувача: АДРЕСА_1, тобто в межах області, на яку розповсюджується діяльність Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Судом не прийняті до уваги посилання ДПІ на неправомірність відкриття виконавчого провадження відповідачем, який знаходиться не в місті Іллічівську, а в місті Одесі, оскільки враховуючи приписи статті 2 Закону України примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють у тому числі і державні виконавці відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції в областях.

Крім того, відповідачем є ДПІ. Пунктом 1 ч. 2 ст. 20-1 Закону України визначено, що на підрозділ примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби ГУЮ Міністерства юстиції в АР Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції покладається виконання рішень за якими боржником є територіальні підрозділи центральних органів державної влади, місцеві суди, міські або районні ради чи районні державні адміністрації, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, а також інші територіальні підрозділи органів державної влади.

Посилання позивача на недостатність 7-денного строку для виконання рішення суду в добровільному порядку спростовується положенням частини 2 статті 24 Закону України, згідно якої державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Також суд зауважує, що згідно з даними Державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 19880502 по виконанню виконавчого листа № 2-а-11131/09/1570 виданого 16.06.2010 року Одеським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобовязань Державної податкової інспекції у м. Іллічівську. 25.08.2010 року виконавче провадження було завершено відповідно до ч.1 п.11 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній тоді редакції).

Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки.

Таким чином, строк зберігання виконавчого провадження закінчився та дані документи вилучені та знищенні, що підтверджу актом від 11.01.2014 року про вилучення виконавчих проваджень для знищення (а.с.124-125).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, а тому адміністративний позов не належить до задоволення.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 86, 94,128, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.Я. Бойко