Справа № 2а/2470/2594/11
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10:50год. 17 листопада 2011 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/2594/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ковтюк В.О.

секретаря судового засідання Настасійчука О.В.

за участю :

представника позивача не зявився

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (позивач) звернувся з адміністративним позовом до головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (відповідача) про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невидачі довідки (дозволу) на зняття з реєстрації автомобіля «Тойота» моделі MATRIX кузов №2TIKR32E53CO15516 реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі-Автомобіля), отриманого в якості гуманітарної допомоги на імя ОСОБА_3 та про зобовязання видати довідку (дозвіл) для перереєстрації Автомобіля.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09 липня 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки (дозволу) на зняття Автомобіля з обліку та взяття Автомобіля на облік на імя позивача як члена сімї померлого ОСОБА_3 інваліда Великої Вітчизняної війни, отриманого ним в якості гуманітарної допомоги.

Однак, на день звернення до суду відповідач відповідь на звернення позивачу не надав. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною та просить суд зобовязати відповідача видати дозвіл на перереєстрацію Автомобіля, з огляду на таке.

ОСОБА_3 (дід позивача) як інвалід Великої Вітчизняної війни отримав Автомобіль в якості гуманітарної допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 №3551-ХІІ (далі Закон №3551), Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 08.09.97р. №999 (діяв на момент прийняття рішення про надання Автомобіля) (далі Порядок від 08.09.97р.), на підставі висновку медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) та наказу відповідача від 03 жовтня 2005 року №133.

30 січня 2011 року ОСОБА_3 помер.

На момент отримання автомобіля, тобто станом на 03.10.05р., вказані правовідносини регулювались Порядком від 08.09.97р., приписами якої не було передбачено, що у разі смерті інваліда, автомобіль, яким він забезпечений безоплатно, повертається Головному управлінню праці та соціального захисту населення. Натомість п.37 Порядку від 08.09.97р., передбачав передачу автомобіля після смерті інваліда членам його сім'ї та зняття з обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, в якому інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Стаття 58 ОСОБА_4 України передбачає, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а відповідно до ст.22 ОСОБА_4 України, конституційні права і свободи гарантовані і не можуть бути скасовані.

А тому, бездіяльність відповідача щодо невидачі довідки (дозволу) на перереєстрацію Автомобіля повинна бути визнана протиправною та належить відповідача зобовязати видати довідку (дозвіл) для перереєстрації Автомобіля.

Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, однак просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач проти позову заперечував на підтвердження чого надав письмові запереченням в яких зазначив наступне.

Основним документом, на час звернення позивача до відповідача щодо забезпечення інвалідів автомобілями є Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999 (далі Порядок від 19.07.06р.).

Пунктом 41 Порядку від 19.07.06р. передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на Порядок від 08.09.97р. при вирішенні даного спору, оскільки на час смерті ОСОБА_3 діяв Порядок від 19.07.06р.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Під час судового розгляду представник відповідача наполягав на безпідставності позову та відмові у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу засідання комісії з питань гуманітарної допомоги при КМУ від 15 вересня 2005 року №26 ОСОБА_3 на підставі дарчого листа від 06.09.2005р. отримав в якості гуманітарної допомоги через Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА вказаний Автомобіль (а.с.27-29).

Відповідно до довідки Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 04 жовтня 2005 року №3162, ОСОБА_3, інвалід ІІ групи Великої Вітчизняної війни отримав безкоштовно автомобіль моделі «Тойота» з числа гуманітарної допомоги на підставі п.42 Порядку від 09.08.97р. та наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 03.10.05р. №133, з правом передачі керування внуку ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №709037, виданого 05 жовтня 2005р. власником транспортного засобу «Тойота» моделі MATRIX 2003 року кузов №2TIKR32E53CO15516 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 (а.с.9).

Свідоцтвом про смерть, виданого 31 січня 2011 року, підтверджується факт смерті ОСОБА_3 (а.с. 5).

Відповідно до копій свідоцтв про народження ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_3 та згідно довідки Комунального ЖРЕП №9 №127 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7).

09 липня 2011 року ОСОБА_2 направив заяву на адресу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про надання довідки (дозволу) на зняття з обліку Автомобіля для перереєстрації на імя ОСОБА_2, як члена сімї померлого, який проживав разом з ним (а.с.11). Факт отримання вказаної заяви відповідачем підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.19 ОСОБА_4 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Частина 8 ст. 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" передбачає, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів та формування відповідного державного замовлення, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 37 Порядку від 08.09.97р. передбачено, що Після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Згідно довідки Комунального ЖРЕП №9 №127 ОСОБА_3 та його онук ОСОБА_2 проживали та були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача в наданні дозволу (довідки) на переоформлення позивачем на своє ім'я Автомобіля марки є протиправною.

Суд не приймає до уваги та вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що в спірній ситуації, що розглядається він застосовує вимоги Порядку від 19.07.06р. виходячи з наступного.

З прийняттям Порядку від 19.07.06р., Порядок від 08.09.97р. втратив чинність.

Пункт 41 Порядку від 19.07.06р. визначає, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту. Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абзацу тринадцятого пункту 16 цього Порядку. Повернутий (вилучений) автомобіль головне управління соціального захисту здає підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видає в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Такий інвалід знімається з обліку на десятирічний строк, який визначається починаючи з дати отримання автомобіля попереднім інвалідом, з урахуванням строку його експлуатації померлим інвалідом.

Однак, Порядок від 19.07.06р. не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки на момент отримання автомобіля ОСОБА_3, а саме 05.10.05р. діяв Порядок від 08.09.97р., який передбачав, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сімї.

Стаття 8 ОСОБА_4 України, передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

В силу ст.22 ОСОБА_4 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.41 ОСОБА_4 України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписами ст.58 ОСОБА_4 України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням вищевказаних норм ОСОБА_4 України, суд вважає, що постанова КМУ від 19 липня 2006 року №999, якою затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, не має зворотної дії в часі та не може застосовуватися до правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 ОСОБА_4 України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте відповідач не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, суд вважає за доведені ті обставини на які посилається позивач, тому адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації щодо невидачі ОСОБА_2 довідки (дозволу) на зняття з реєстрації автомобіля «Тойота» моделі МАТRIX, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований на імя ОСОБА_3.

3. Зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 довідку (дозвіл) на зняття з реєстрації автомобіля «Тойота» моделі МАТRIX, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований на імя ОСОБА_3.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3,40 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 22 листопада 2011 р.

Суддя В.О. Ковтюк