Справа № 815/2303/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2303/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стеценко О.О.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, в порядку письмового провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 7 про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач, або ОСОБА_1В.) з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 50-53) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі Відповідач-1, або ГУНП в Одеській області), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 7 (далі Відповідач-2, або Атестаційна комісія ГУНП в Одеській області № 7) про визнання протиправними дії ГУНП в Одеській області, що виразились в порушенні вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465, при організації та проведенні атестування оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, визнання протиправним рішення ГУНП в Одеській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо проведення атестації ОСОБА_1, визнання незаконним, нечинним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії ГУНП в Одеській області № 7 від 10.03.2016 року та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_1, визнання протиправними дії ГУНП в Одеській області, що виразились у звільненні оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до наказу від 19.04.2016 року за № 225 о/с за підпунктом 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», визнання нечинним та скасування наказу ГУНП в Одеській області від 19.04.16 року № 225 о/с в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, зобовязання ГУНП в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, стягнення з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

07.11.2015 року Позивач був призначений на посаду оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «лейтенант поліції». Наказом ГУНП в Одеській області №133 від 29.01.2016 року, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України №1465 від 17.11.2015 року, було призначено проведення атестування усіх без виключень поліцейських ГУНП в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, починаючи з 19.02.2016 року. При цьому, відповідно до наказу Національної поліції України № 102 від 23.11.2015 року, безпосередні керівники усіх підрозділів ГУНП в Одеській області повідомили своїх підлеглих про те, що відсутність реєстрації працівника у вказаній мережі не дозволить йому продовжити службу в поліції. У звязку із вказаними обставинами, Позивач був вимушений зареєструватися у ЄЦВТМ з метою проходження атестації.

За результатами пройденого атестування Атестаційною комісією № 7 ГУНП в Одеській області прийнято рішення (висновок), яке оформлене протоколом 10.03.2016 року, в якому зазначено в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме « 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

19.04.2016 року, відповідно до наказу ГУНП в Одеській області № 225 о/с від 19.04.16 року, Позивача було звільнено зі служби в поліції, проте з наказом ознайомлено не було.

Позивач вважає дії Відповідачів протиправними, вчиненими з порушенням закону, а прийняті ними рішення (висновки) необґрунтованими, такими що не ґрунтуються на перевірених та встановлених фактах.

В судовому засіданні 26.07.2016 року Позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 50-53).

В судовому засіданні 26.07.2016 року представник Відповідача-1 проти задоволення адміністративного позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, зазначивши, що письмові заперечення по суті позовних вимог надасть до канцелярії суду.

27.07.2016 року до канцелярії суду надійшли письмові заперечення Відповідача -1 (а.с. 154-161), в яких зазначено, що 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію», яким визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. На підставі п.9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» Позивача було прийнято на службу до поліції та призначено на посаду тимчасового штату територіального підрозділу. Позивачу, в порядку переатестування, присвоєно спеціальне звання поліції, атестування Позивача при цьому не здійснювалось. Порядок проведення атестування поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1465 від 17.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських». Пунктом 1 наказу ГУНП в Одеській області № 133 від 29.01.2016 року «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП» передбачено проведення атестування особового складу ГУНП в Одеській області з 19.02.2016 року. Пунктом 2 цього наказу створені 10 атестаційних комісій за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 44. На виконання доручення ГУНП в Одеській області № 53 від 05.02.2016 року «Про реєстрацію працівників ГУНП для проходження атестування» Позивач виявив бажання пройти атестування, особисто заповнив веб-форму у внутрішній мережі, отримав CMC повідомлення з зазначенням реєстраційного коду у підтвердження вищезазначеного, який власноручно ввів та добровільно зареєструвався в ЄЦВТМ. При цьому, представник Відповідача-1 зауважив, що атестація була призначена щодо усіх без винятку поліцейських, які добровільно зареєструвались в ЄЦВТМ та в зв'язку з цим залучені до списків поліцейських, які підлягають атестуванню для оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівня поліцейських, що відповідає ч.1 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію». На веб-сайті ГУ НП в Одеській області були розміщені відповідні оголошення та інформація.

Таким чином, на думку Відповідача-1, уповноваженим керівником ГУ НП в Одеській області, в межах компетенції, на підставі Закону України «Про Національну поліцію», видано наказ № 133 від 29.01.2016 року «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП», відкрито та прозоро вжито організаційні заходи з підготовки та проведення атестування Позивача. Представник Відповідача-1 зазначив, що атестація Позивача пройшла чесно, відкрито, прозоро, об'єктивно, незацікавленою атестаційною комісією. Члени атестаційної комісії мали повну інформацію про кожного поліцейського від матеріалів особової справи, інформації Департаменту внутрішньої безпеки НП, до результатів тестування. Крім того, на сайтах МВС Україні, НП України та ГУНП в Одеській області були банери з посиланням на спеціально розроблену форму. З її допомогою кожен міг повідомити інформацію про відомі йому неправомірні дії з боку колишнього працівника міліції. Зазначену інформацію було враховано атестаційною комісією під час співбесіди з Позивачем.

Щодо підстав та мотивів прийняття рішення Атестаційною комісією № 7 ГУНП в Одеській області у відношенні Позивача про невідповідність займаній посаді, представник Відповідача-1 зазначив, що правомірність вказаного висновку має бути доведено безпосередньо Атестаційною комісією № 7 ГУНП в Одеській області.

Відповідач-2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, письмових заперечень на позов не надав. Судом визнано неявку Відповідача-2 неповажною, та, на підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства в України (далі КАС України), ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності Відповідача-2.

Частиною 6 ст.128 КАС України передбачено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку Відповідача-2 в судове засідання, відсутність потреби витребування додаткових письмових доказів, заслухати свідка чи експерта, суд, за згодою сторін, керуючись приписами ч.6 ст.128 КАС України, ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження 29.07.2016 року, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача-1, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

02.07.2015 року прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ (далі Закон України № 580-VІІІ), який, згідно з його преамбулою, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з п.1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 580-VІІІ цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1-3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21 цього Закону, які набирають чинності з 01.01.2017 року.

Закон України № 580-VІІІ опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до п.4 розділу ХІ Закону України № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ Закону України № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з п .9 розділу ХІ Закону України № 580-VІІІ працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п.12 розділу ХІ Закону України № 580-VІІІ працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема майор міліції майор поліції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2010 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с.140-141).

Позивач, маючи бажання проходити службу в поліції, у звязку з відповідністю вимогам до поліцейських, визначеними Законом України «Про Національну поліцію», 07.11.2015 року подав заяву про прийняття його на посаду та 07.11.2015 року, відповідно до наказу ГУ НП в Одеській області № 196о/с, Позивач призначений на посаду оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «старший лейтенант поліції» (а.с.135).

Наказом Національної поліції України № 102 від 23.11.2015 року «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України» з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої можливості та відповідно до п.10 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1465 від 17.11.2015 року, наказано керівникам структурних підрозділів Національної поліції України серед іншого забезпечити доведення до відома всього особового складу під підпис умови проведення атестування працівників, визначені згаданою Інструкцією.

29.01.2016 року ГУНП в Одеській області виданий наказ №133, яким прийнято рішення про проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, починаючи з 19.02.2016 року, утворено атестаційні комісії ГУНП №№ 1-10, засідання яких наказано проводити в робочі дні з 29.02.2016 року за адресою м. Одеса, вул. Преображенська, 44 (а.с. 153).

Вищезазначеним наказом зобов'язано керівників структурних підрозділів апарату ГУНП, підрозділів, підпорядкованих ГУНП, начальникам відокремлених структурних підрозділів ГУНП скласти списки поліцейських підпорядкованих підрозділів, скласти атестаційні листи на поліцейських, підготувати для надання до атестаційних комісій додаткові матеріали, надати документи до управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області.

Наказом ГУНП в Одеській області № 285 від 18.02.2016 року затверджений персональний склад атестаційних комісій, у тому числі Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області (а.с. 136).

При цьому в матеріалах справи відсутні, а Відповідачами не надано докази щодо погодження вказаного наказу із Національною поліцією України відповідно до пп.2 п.2 розділу ІІ Інструкції, згідно з яким персональний склад атестаційних комісій органів поліції затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

На підставі наказу №133 від 29.01.2016 року, відносно Позивача 19.02.2016 року складений атестаційний лист (а.с.138), в якому зазначено, що ОСОБА_1 службу в органах внутрішніх справ проходив з листопада 2010 року, в органах поліції працює з листопада 2015 року, за період служби в органах внутрішніх справ та в органах поліції зарекомендувала себе з позитивного боку, дисциплінованим, ретельним, професійно грамотним та досвідченим співробітником. Має досвід практичної роботи та уміло використовує свої звання. Володіє добрими організаторськими здібностями, високим почуттям відповідності за доручену справу. Приймає вірні рішення в складних, екстремальних ситуаціях. Здатний своєчасно виправити допущено помилки, постійно працює над їх усуненням. Постійно підвищує свій професійний рівень. Має такі показники в роботі: особисто розкрив 2 злочини (ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2 КК України), приймав участь в розкритті 4 злочинів, виконано 9 окремих доручень слідчого, також був задіяний в проведенні оперативно-профілактичних заходів із запобігання та розкриття кримінальних правопорушень. У стройовому відношенні підтягнутий, фізично розвинений, добре володіє табельною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. Державну та службову таємницю зберігає. Серед колективу користується авторитетом та повагою. У спілкуванні з громадянами ввічливий, тактовний. У побуті скромний та товариський.

Атестаційний лист підписаний заступником начальника відділу поліції начальником відділу кримінальної поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 Висновок основного керівника (розділ ІІ атестаційного листа) «займаній посаді відповідає» підписаний начальником Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3

У розділі ІІІ атестаційного листа «Результати тестування» зазначено наступні результати тестування Позивача: тестування загальних навичок 30/60, професійне тестування 27/60.

Відповідно до протоколу Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області № 15.00004106.0027105 від 29.02.2015 року, Позивача було запрошено для проходження співбесіди, яка проходила за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 1 (а.с. 144).

Згідно з протоколом засідання Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області № 15.00004325.0027105 від 03.03.2016 року, членами Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області прийнято рішення «поліграф» (а.с. 146).

Згідно з протоколом засідання Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області № 15.00004589.0027105 від 10.03.2016 року на засіданні комісії були присутні голова комісії ОСОБА_4, секретар Скобіоале Д.Г., та член комісії ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Членами комісії під час проведення атестації було проведено співбесіду із Позивачем, досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел (а.с. 145).

В протоколі не зазначено, які саме були поставлені питання та які були надані відповіді на них.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області поставлено на голосування рішення, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування за 4, проти 0 (а.с. 145).

Зазначені результати атестування занесені в розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_1, з яким він ознайомлений 12.03.2016 року (а.с. 138, зворотній бік).

19.04.2016 року, відповідно до наказу ГУНП в Одеській області № 225, Позивача звільнено з посади з 19.04.2016 року на підставі приписів п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 137).

Не погодившись із вказаними діями та рішеннями Відповідачів, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 580-VІІІ, Національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України № 580-VІІІ, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Частиною 2 ст.56 Закону України № 580-VІІІ визначено, що службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Як встановлено судом, Позивача прийнято на службу в поліцію на умовах, визначених п.9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 580-VІІІ шляхом видання наказу про призначення за його згодою без будь-яких застережень про тимчасовість призначення на посаду, отже відповідно до ст.58 Закону він вважається призначеним безстроково та з забезпеченням відповідних гарантій поліцейського, за умови успішного виконання службових обов'язків.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Відповідно до положень ст.57 Закону України № 580-VІІІ, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив службової карєри проводиться атестування поліцейських.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1465 від 17.11.2015 року відповідно до ст.57 Закону України № 580-VІІІ затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, яка визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри.

Пунктом 3 розділу І вказаної Інструкції визначені, аналогічні ст.57 Закону України № 580-VІІІ, підстави проведення атестування поліцейських.

Аналізом положень ст.57 Закону України № 580-VІІІ та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, судом встановлено, що атестація поліцейських є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського.

В той же час, п.п.9-12 Перехідних положень Закону України № 580-VІІІ не передбачено проведення атестації усіх без будь-яких виключень працівників поліції, які перейшли на службу за переводом з лав міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Частиною 1 ст.57 Закону України № 580-VІІІ взагалі не передбачено проходження поліцейськими планових атестацій для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

Дослідивши Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №133 від 29.01.2016 року, яким прийнято рішення про проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, судом встановлено, що вказаний наказ містить лише мету проведення атестації, яка визначена в ч.1 ст.57 Закону України № 580-VІІІ. Разом із тим, суд вважає таке обґрунтування вищевказаного Наказу неспроможним, оскільки мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, так як, мета це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава це причина або достатній привід для її проведення.

Крім того, суд враховує, що складений, на виконання Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №133 від 29.01.2016 року, за результатами атестування Позивача атестаційний лист також не містить посилань на жодну з підстав проведення атестації поліцейського, визначених ч.2 ст.57 Закону України № 580-VІІІ.

Навпаки, в атестаційному листі ОСОБА_1 зазначено, що Позивач проходить службу в органах поліції з 07.11.2015 року та у займаній посаді атестується вперше.

Отже, індивідуальних підстав для призначення та проведення атестації Позивача станом на день проведення атестації Позивача також не було.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд виходить із того, що наказ ГУНП в Одеській області № 133 від 29.01.2016 року, яким прийнято рішення про проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, виданий в порушення вимог ст.3 Закону України № 580-VІІІ, не ґрунтується на положеннях Конституції та Законах України та в порушення вимог ч.1 ст.7 цього ж Закону не забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд згідно ст.9 КАС України не може розглядати вказаний наказ, як належну законну підставу для проведення атестації Позивача, а тому вважає за доцільне застосувати для оцінки законності призначення та проведення атестації Позивача у сукупності положення Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію» та інші нормативні акти, які відповідають ним.

Відповідно до частини ч.3 ст.57 Закону України № 580-VІІІ атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Частина 4 цієї ж статті передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Згідно зі ст.57 цього Закону порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Виходячи з наведених норм законодавства та мети проведення атестації, суд дійшов висновку, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до пп.2 п.1 розд. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою ст.57 Закону України № 580-VІІІ.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 4 ст.70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Натомість Відповідачем-1, на якого покладено тягар доказування, не доведено, що ОСОБА_1 підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки не наведено підстав для проведення атестації ОСОБА_1, що передбачені частиною другою ст.57 Закону України Про Національну поліцію, та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що Позивач мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із не виконанням службових обов'язків.

Аналізуючи наявність підстав для прийняття Атестаційною комісією № 7 ГУНП в Одеській області рішення про невідповідність Позивача займаній посаді, та його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 розділу I Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Згідно положень пунктів 10-13 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії. Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується. Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Пункт 15 розділу IV Інструкції встановлює, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до п.16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими п.п.17-20 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення. Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб. Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії. Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Наведені норми Інструкції свідчать про те, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Як вже було зазначено, відповідно до змісту атестаційного листа ОСОБА_1, останній охарактеризований безпосереднім керівником виключно з позитивного боку, зокрема, як дисциплінований та професійно підготовлений працівник, який постійно працює над підвищенням свого професійного рівня.

Висновок прямого керівника займаній посаді відповідає.

За результатами тестування Позивач отримав 30 бали за професійним тестом та 27 балів за тестом на загальні здібності та навички.

Атестаційною комісією № 7 ГУНП в Одеській області не надано суду жодних доказів, зокрема матеріалів співбесіди із Позивачем, оформлених належним чином, та не доведено, що при прийнятті рішення про невідповідність займаній посаді, враховувались обов'язкові критерії згідно з п.16 розділу IV Інструкції, і що за сукупністю оцінки усіх критеріїв Позивач виявив себе як некваліфікований працівник, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв.

Згідно з протоколом від 10.03.2016 року засідання Атестаційної комісії № 7 членами комісії під час проведення атестації Позивача було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України Про очищення влади, інформацію з відкритих джерел. Членами Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Атестаційної комісії № 7 поставлено на голосування рішення, а саме: займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, яке підтримали 4 члена комісії (а.с. 145).

Зазначені результати атестування занесені в розділ ІV атестаційного листа.

Дослідивши протокол засідань атестаційної комісії щодо атестації Позивача, суд дійшов до висновку, що в них відсутні обґрунтування та мотиви прийнятого рішення про невідповідність Позивача займаній посаді.

Протоколом є документ, який містить запис усього, про що йшлося на засіданні. Враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання, а також тієї обставини, що відповідно до п.17 Інструкції атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, суд вважає, що протокол повинен відображати підстави прийнятого рішення займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність із зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, який проходив атестацію.

Проте в протоколі засідання Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області від 24.02.2016 року не відображені встановлені законом підстави для прийняття вказаного рішення комісією, не відображений перелік питань, які були поставлені Позивачу атестаційними комісіями під час проведення співбесіди та на які питання Позивач не надав чи уникав відповіді. Відсутність в протоколі вказаних обставин, при наявності атестаційного листа, в якому Позивач характеризується виключно з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків, свідчить про необґрунтованість та невідповідність прийнятого рішення атестаційному листу та наданим комісії матеріалам, зміст яких в протоколі не спростований. Крім того, не зазначено в протоколі відомостей щодо проходження Позивачем на поліграфі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення Атестаційної комісії №7 ГУНП в Одеській області від 10.03.2016 року «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» щодо Позивача є необґрунтованим та протиправним, відповідно не може бути підставою для звільнення Позивача зі служби в поліції, а отже підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантоване право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових й службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Приписи вказаних норм Конституції України та КАС України надають особі право звернутись до суду, якщо рішенням, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси.

Згідно положень п.15 Розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, результати проходження атестації поліцейським оформлюється відповідним висновком, який може бути наступним: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

В п.28 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських передбачено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобовязані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними п.п.3 або 4 п.15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Тобто, реалізація висновків атестування поліцейських (займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність) шляхом видання відповідного наказу про звільнення зі служби в поліції є обовязковою та виключає можливість альтернативи, отже висновок атестаційної комісії, визначений п.п.4 п.15 Розділу ІV Інструкції, порушує права поліцейського, а тому йому надається право на його оскарження до апеляційної атестаційної комісії та/або в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Атестаційної комісії №7 ГУНП в Одеській області, яке оформлене протоколом від 10.03.2016 року, про невідповідність Позивача займаній посаді та звільнення з органів поліції є таким, що безпосередньо порушує його права з питань проходження публічної служби, а тому може бути оскаржене Позивачем безпосередньо до суду згідно положень ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини її основоположних свобод 1950 року, ст. 55 Конституції України, ч.1 ст.6 КАС України.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині включення посади, яку обіймав Позивач, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 Наказу Національної поліції України № 133 від 29.01.2016 року «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області», суд зазначає, що застосування різних способів захисту порушеного права Позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Порушення вимог законодавства рішенням чи діями субєкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність Позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність Позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку Відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним Позивачем у справі, тобто наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права Позивача.

Неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зазначив Вищий адміністративний суд в ухвалі по справі К/800/7626/14 826/9638/13-а від 25.09.2014 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії ГУНП в Одеській області, що виразились в порушенні вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 року № 1465, при організації та проведенні атестування Позивача, визнання протиправним рішення ГУНП в Одеській області в частині включення Позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо проведення атестації Позивача, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права Позивача, за судовим захистом якого він звернувся з цим позовом, та за умови скасування відповідного рішення Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області. Крім того суд зазначає, що атестування Позивача здійснювалось не ГУНП в Одеській області, а Атестаційною комісією № 7 ГУНП в Одеській області.

Щодо підстав звільнення Позивача із займаної посади, суд зазначає наступне.

Пункт 5 частини першої статті 77 Закону України № 580-VІІІ передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У свою чергу визначення терміну "службова невідповідність" Закон України № 580-VІІІ не надає; тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України № 580-VІІІ та Інструкції звільнення за через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Згідно з положеннями статті 19 Закону України № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На момент прийняття оскаржуваних рішень та наказу, Дисциплінарного статуту Національної поліції України ще не затверджено, тому, керуючись аналогією закону, суд вважає за можливе застосувати до відносин звільнення норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, у вигляді звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, поліцейський може бути звільнений через службову невідповідність на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України № 580-VІІІ лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Разом з тим Відповідачем-1 не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції, необхідності застосування крайньої міри у вигляді звільнення та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення; суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи докази, які б вказували на невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, наприклад акт відповідного службового розслідування, документи, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги незаконність проведення атестації Позивача та безпідставність рішення Атестаційної комісії № 7 ГУНП в Одеській області, суд приходить до висновку, що звільнення Позивача через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» відбулось незаконно, тому наказ ГУНП в Одеській області № 225 о/с від 19.04.2016 року в частині звільнення Позивача є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку із чим Позивача належить поновити на посаді оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області 19.04.2016, як незаконно звільненого працівника.

В свою чергу, позовні вимоги про визнання протиправними дії ГУНП в Одеській області, що виразились у звільненні Позивача з посади задоволенню не підлягають, оскільки сама можливість прийняти відповідне рішення щодо звільнення Позивача належить до дискреційних повноважень Відповідача-1. Разом з тим, суд зазначає, що у Відповідача-1 немає абсолютної свободи на ухвалення рішень щодо звільнення Позивача, без наявності на це об'єктивних підстав. В іншому випадку, виходило б, що Відповідач-1 наділений необмеженими повноваженнями щодо безпідставного звільнення, в даному випадку Позивача, що суперечить ст.43 Конституції України, якою громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Отже, саме по собі прийняте рішення щодо звільнення Позивача з посади було прийнято Відповідачем-1 в межах його компетенції, проте, як було встановлено судом без врахування всіх обставин.

Відповідно до заявлених позовних вимог, Позивач також просить стягнути з ГУНП в Одеській області на користь грошове забезпечення у вигляді середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, у звязку чим суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. (надалі Порядок № 100), у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою № 942 від 22.07.2016 року, наданою Відповідачем-1, середньомісячний заробіток Позивача за останні два місяці, що передували його звільненню (лютий та березень 2016 року) був в розмірі 4800,00 грн., середньоденна заробітна плата Позивача складає 160,00 грн. (а.с. 149).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь Позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2016 року по 29.07.2016 року в розмірі 16320,00 грн. (102 дні * 160,00 грн.).

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць, а також негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

На підставі зазначеної норм КАС України, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення Позивача на посаді оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та в частині стягнення в Відповідача-1 на користь Позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані Позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 7 про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції в Одеській області, що оформлено протоколом 10.03.2016 року, в якому зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме « 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовного ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 225 о/с від 19.04.2016 року про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 19.04.2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.04.2016 року по 29.07.2016 року, день поновлення на посаді, в розмірі 16320,00 грн. (шістнадцять тисяч триста двадцять гривень).

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 19.04.2016 року та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за один місяць, в розмірі 4800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.