Справа № 2604/12214/12
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду,-

встановив:

ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою у якій просить змінити спосіб і порядок виконання постанов Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року по справі № 2604/12214/12 шляхом заміни зобов'язання боржника призначити, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії і доплати до пенсії за відповідні присуджені періоди на стягнення коштів за ці ж періоди та зобов'язати сторону виконавчих проваджень Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві на виконання вказаного судового рішення для забезпечення цієї заяви подати до суду розрахунок вже виплачених позивачеві пенсійних виплат за присуджені періоди з їх розбивкою за видами виплат.

Вимоги обґрунтовує тим, що постановами Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року по справі № 2604/12214/12 скасовано постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2012 року по справі № 2604/12214/12 і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2013 року по справі № 2604/12214/12 та винесено нові постанови, якими частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1

12 червня 2014 року Вищим адміністративним судом України видано виконавчі листи по справі № 2604/12214/12, які пред'явлено на виконання до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві для примусового виконання.

26 серпня 2014 року державним виконавцем управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 44479406 та № 44479487 і надано боржнику строк для добровільного виконання рішень суду.

Проте до цього часу рішення суду боржником не виконане та не виконується.

26 жовтня 2015 року до Вищого адміністративного суду України надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в місті Києві про зміну способу і порядку виконання постанов Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року по справі № 2604/12214/12, яке ухвалою суду 29.10.2015 року повернуте державному виконавцю через його непідсудність цьому адміністративному суду, оскільки повинне подаватися до суду першої інстанції.

Виконавче провадження № 44479406 має виконуватись шляхом зобов'язання боржника призначити, провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії та доплати до пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 11.08.2007 по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 22.07.2011 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Виконавче провадження № 44479487 має виконуватись шляхом зобов'язання боржника призначити, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 11.08.2007 року.

Загальна сума до виплати по справі становить 434 346 грн. 49 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. підтримала заяву та викладені у ній обставини.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали адміністративної справи приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2012 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій незаконними, стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії було задоволено частково (а.с. 90-96, т. 2).

За результатами розгляду апеляційних скарг сторін по справі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2013 року резолютивну частину постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2012 року було змінено (а.с. 134-136, т. 2).

Постановами Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року вищевказані постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2012 року і постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2013 року скасовані та прийняті нові рішення, якими адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії та доплат відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано відповідача призначити, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії та доплати до пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 вказаного Закону з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 11.08.2007 по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 22.07.2011 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії та зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва призначити, провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії відповідно до абзацу 4 пункту 20 статті 14 Закону України «Поро статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 11.08.2007 року з урахуванням фактично виплачених сум доплати (а.с. 109-122, т. 3).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.03.2016 року виправлені описки допущені в тексті постанов Вищого адміністративного суду України від 28 травня 2014 року, а саме замінено по всьому тексту рішень слова «абзацу 4 пункту 20 статті 14 Закону України «Поро статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на «частини четвертої статті 14 Закону України «Поро статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 90-92, т. 5).

На виконання вищевказаних рішень Вищим адміністративним судом України 12 червня 2014 року було видано два виконавчих листа № 2а-2604/12214/12 про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва призначити, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії та доплати до пенсії (а.с. 50, 51, т. 4).

16 жовтня 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 44479487 по виконанню вищевказаного виконавчого листа з посиланням на те, що згідно повідомлення Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 15.09.2014 року рішення суду виконано у повному обсязі (а.с. 106, т. 4).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2016 року визнано протиправними дії Управління ДВС ГУЮ в м. Києві щодо винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень, у зв'язку з чим державним виконавцем 20 травня 2016 року винесена постанова про відновлення виконавчого провадження № 44479487 (а.с. 151, т. 5).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та законом (ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року проведено заміну сторони виконавчого провадження по виконанню рішення Вищого адміністративного суду України у справі № 2а-2604/12214/1 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме замінено боржника Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва на його правонаступника - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 171, 172, т. 5).

Згідно ч. 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Наведена норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Під порядком виконання рішення слід розуміти законодавчу послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Таким чином, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

В той же час, заявником не надано доказів існування виняткових обставин, що можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб.

З пояснень представника заявника убачається, що вищевказані постанови Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року боржником не виконані по даний час, виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за явності відповідного фінансування. Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, а тому відсутні правові підстави для зміни способу і порядку виконання постанови суду.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначено, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, судом не встановлено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 263 КАС України, що слугували б підставою для задоволення заяви.

Окрім того, суд враховує також наступні обставини.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Як зазначено вище, на підставі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог постановами Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року було зобов'язано відповідача вчинити дії щодо призначення, проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії і доплати до пенсії, згідно положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За заявленими вимогами представник стягувача просить змінити спосіб виконання рішення суду шляхом заміни виконання із зобов'язання боржника вчинити дії на стягнення коштів з відповідача. Проте даний спосіб виконання рішення не був предметом розгляду та являється окремими додатковими вимогами, які позивачем у ході розгляду справи не заявлялись.

Також відсутні підстави для задоволення вимог заяви у частині зобов'язання боржника для забезпечення даної заяви подати до суду розрахунок вже виплачених позивачу пенсійних виплат за присуджені періоди для визначення суми належної до виплати, яка за підрахунками заявника становить у розмірі 434 346 грн. 49 коп.

З урахуванням зазначеного заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанов Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року у адміністративній справі № 2604/12214/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя