Справа № 127/13808/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/510/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №127/13808/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії державного службовця та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці по неврахуванню при призначенні їй пенсії державного службовця інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати) та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу призначеної пенсії, з врахуванням при її обчисленні інших виплат зазначених у довідці №06-11-104 від 26.04.2016р., виданої Виконавчим комітетом Вінницької міської ради.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 15.09.2010 року отримує пенсію на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», однак при обрахунку її розміру відповідачем були неправомірно не враховані передбачені законом виплати, які входять до складу заробітної плати для нарахування пенсії, а саме суми матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати. 27.04.2016р. позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку про складові заробітної плати, однак відповідачем відмовлено позивачу в перерахунку пенсії. Позивач вважає таку відмову неправомірною, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 01.07.2016р. відкрито скорочене провадження у даній справі. Цією ж ухвалою суду адміністративний позов в частині вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за період з 15.09.2010р. по 29.12.2015р. залишено без розгляду.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 01.07.2016р. та копій документів суду були надані заперечення проти позову (а.с. 20-24), відповідно до яких відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, з посиланням на відсутність підстав для перерахунку пенсії з включенням при обчисленні її розміру інших виплат, а також на те, що з 01.06.2015р. взагалі відсутні підстави для призначення та перерахунку пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Ухвалою суду від 14.07.2016р. вказану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву від 20.07.2015р., якою просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, при цьому, заявою від 02.08.2016р. просила провести розгляд справи за відсутністю представника відповідача та відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. До цієї ж заяви представником відповідача додано матеріали пенсійної справи позивача.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, оскільки позивач та представник відповідача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці з 15 вересня 2010 року.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №4552 від 20.09.2010 року позивачу з 15 вересня 2010 року призначено пенсію за віком в розмірі 90% від заробітку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 35).

Зі вказаного вище розпорядження вбачається, що загальний стаж позивача становить 37 років 7 місяців 20 днів, стаж держслужбовця - 23 роки 5 місяців 1 день.

При цьому, звертаючись з заявою про призначення пенсії позивачем, до заяви було додано довідку про складові заробітної плати №06-11-266 від 13.09.2010р., довідку №06-11-267 від 13.09.2010р. про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно з якими до складу заробітної плати не були включені інші виплати, а саме індексація в сумі 4280,73 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб в сумі 12154,00 грн. та матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 12323,00 грн. (а.с. 37-39)

Як зазначено вище, пенсія позивачу була призначена в розмірі 90% від суми заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» та складала з 15.09.2010р. - 4527,73 грн. (а.с. 35)

При цьому, при обрахунку пенсії не враховано інші виплати в сумі 28757,73 грн., які не були включені у довідку про складові заробітної плати.

27.04.2016р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про проведення перерахунку пенсії, до якої додала довідку Виконавчого комітету Вінницької міської ради №06-11-104 від 26.04.2016р. про складові заробітної плати що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». (а.с. 42-43)

Проте повідомленням від 05.05.2016р. Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовлено позивачу в перерахунку пенсії (а.с. 12)

Однак, відмову відповідача у перерахунку пенсії позивачу суд вважає протиправною враховуючи наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" N3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом пенсія позивачу призначена в розмірі 90% від суми заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» N3723-XII.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» N3723-XII (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи при розрахунку пенсії позивача не було враховано до суми заробітної плати для призначення пенсії суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N3723-XII (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) було передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в Постанові від 20.02.2012 року у справі 21-430а11.

При цьому, за правилами частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для усіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Окрім цього, згідно з позицією висловленою в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 14.05.2013 року та 28.05.2013 року, листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.05.2013 року "Про індексацію заробітної плати", визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1170 надано вичерпний перелік видів оплати праці та інших видів, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії. При цьому матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразові винагороди та індексація до зазначеного переліку не входить.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Вінницької міської ради №06-11-104 від 26.04.2016р., на всі виплати, що включені у довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.012011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають врахуванню до суми заробітної плати для призначення пенсії суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати.

Разом з тим, відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Оскільки, заява про перерахунок пенсії була подана позивачем до органів Пенсійного фонду України 27.04.2016 року, то з урахуванням вищевикладеного перерахунок пенсії повинен бути проведений позивачу з моменту звернення з заявою, а саме з 27.04.2016 року.

Суд також звертає увагу, що при призначенні пенсії позивачу відповідач і не міг врахувати інші виплати, такі як суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, оскільки довідка №06-11-267 від 13.09.2010р. про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не містила таких відомостей (а.с.39).

Про наявність таких виплат відповідачу стало відомо лише при зверненні позивача 27.04.2016р. з заявою про перерахунок пенсії та наданням довідки Виконавчого комітету Вінницької міської ради №06-11-104 від 26.04.2016р. про складові заробітної плати, а тому саме з цієї дати слід здійснити перерахунок пенсії позивача.

Заперечення відповідача щодо того, що Законом «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу», а саме встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70% суми їх заробітної плати (з 01.01.2015р. - в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати), судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI, яким внесено зміни до Закону №3723-XII зокрема до статті 37, відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до статті 37 Закону № 3723-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, положення частини третьої статті 37 Закону №3723-XII щодо призначення державним службовцям пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків посадового окладу, втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону №1166-VII втратили чинність положення статті 37 Закону №3723-XII щодо призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

В подальшому, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII Закон України "Про державну службу" N3723-XII від 16 грудня 1993 року втратив чинність.

Однак, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Зважаючи на те, що позивачу призначено пенсію до прийняття відповідних змін до статті 37 Закону України "Про державну службу" та відповідно до прийняття Закону №889-VIII та при її призначенні не враховано складові заробітної плати, суд вважає, що при здійсненні перерахунку пенсії позивачу застосуванню підлягають положення закону, в редакції, чинній на момент призначення пенсії, тобто перерахунок пенсії позивачу має бути здійснено виходячи з розміру 90% заробітної плати.

В той же час, посилання відповідача на пункт 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», судом до уваги не приймаються, оскільки ця норма стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці, викладену у повідомленні від 05.05.2016р., щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 27 квітня 2016 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в розмірі 90% від суми заробітної плати та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 27 квітня 2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Вінницької міської ради №06-11-104 від 26.04.2016р..

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням інших складових заробітної плати, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню 275,60 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у місті Вінниці.

Що стосується допущення постанови суду до негайного виконання слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Поряд з цим, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Таким чином, з аналізу вказаної норми слідує висновок, що негайне виконання постанов в адміністративних справах може застосовуватись лише у разі стягнення суми боргу, а відтак у вимога позивача про допущення до негайного виконання постанови суду зобов'язального характеру не може бути задоволена. Крім того, така вимога не є позовною вимогою в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є встановленням порядку виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці, викладену у повідомленні від 05.05.2016р., щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 27 квітня 2016 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в розмірі 90% від суми заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 27 квітня 2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Вінницької міської ради №06-11-104 від 26.04.2016р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 275,60 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: