Справа № 821/3732/15-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3732/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області № 401 о/с від 06.11.2015 року, яким ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ, а саме з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Чаплинського районного відділу УМВС, поновлення його на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Чаплинського районного відділу УМВС з 06.11.2015 року, видачу наказу Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області про прийняття його на службу в поліцію з 07.11.2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт посилається на те, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, яку звільняють за скороченням штату. Однак, при звільненні ОСОБА_2 не були враховані ні висновки атестацій, які він проходив на протязі всієї служби в органах внутрішніх справ, ні те, що позивач на день звільнення мав вислугу років, а також проживання позивача з дружиною та дитиною, яка навчається у вищому навчальному закладі освіти.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 року та ухвалення нової постанови, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1994 року.

Наказом начальника УМВС України в Херсонській області № 401 о/с від 06.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_2 - дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Чаплинського районного відділу УМВС було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.06.1991 № 114 ( далі - Положення).

Підставою звільнення позивача з органів внутрішніх справ став факт його відмови від проходження служби в поліції.

Не погоджуючись з прийнятим наказом про звільнення зі служби, ОСОБА_2 оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Так, позивач посилався на те, що він не відмовлявся від проходження служби в поліції, а навпаки, виявив бажання бути прийнятим на роботу в поліцію.

Крім того, позивач вважає, що при прийнятті оспорюваного наказу відповідачем порушено норми чинного законодавства, оскільки його персонально не було повідомлено про можливе вивільнення, відповідачем не було отримано відповідної згоди виборного органу профспілки, членами якого він є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки, при його звільненні не було проведено передбаченої законом перевірки відповідності його вимогам, що висуваються для проходження служби в органах поліції, не було враховано того, що він проживає з дружиною та дитиною, яка на даний час навчається у вищому навчальному закладі освіти.

Крім того, ОСОБА_2 посилався на те, що після видання спірного наказу він у період з 07 по 14 листопада 2015 року фактично виконував функції поліцейського.

З огляду на викладене позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Херсонській області № 401 о/с від 06.11.2015 року про звільнення його з органів внутрішніх справ з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Чаплинського районного відділу УМВС, поновити його на попередній посаді та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути його кандидатуру для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу ІХ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» та видати відповідний наказ з цього приводу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилався на те, що в даному випадку відсутні письмові докази того, що він у період з 06.08.2015 року по 06.11.2015 року виявив бажання проходити службу в органах Національної поліції, а тому спірний наказ прийнято відповідачем правомірно та обґрунтовано, і він скасуванню не підлягає.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIІI "Про Національну поліцію" та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Відповідно до пункту 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до п.п. 10, 11 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та на підставі п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штату.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, постановлено ліквідувати Управління МВС України в Херсонській області та утворити Головне Управління Національної поліції в Херсонській області.

Слід зазначити, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування не наведено, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

У разі ліквідації органів виконавчої влади, в тому числі територіальних органів, їхні права та обов'язки згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» переходять іншому органу виконавчої влади.

Системний аналіз норм Цивільного кодексу України, Закону № 3166-VI та Порядку № 1074 дає підстави для висновку, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

В даному випадку виконання функцій органів внутрішніх справ було передано органам Національної поліції.

П. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року передбачено можливість для працівників міліції бути прийнятими на службу до поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, та виявлення бажання проходити службу в поліції упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, в тому числі п. 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», вбачається, що з дня опублікування цього Закону позивач був попереджений у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів та упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, у випадку вияву бажання проходити службу в поліції, міг бути прийнятим на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за його згодою, чи шляхом проходження відповідного конкурсу. У випадку відмови від проходження служби в поліції або неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, працівники міліції звільняються зі служби в ОВС через скорочення штатів.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що ним було виявлено бажання проходити службу в поліції шляхом написання рапорту про прийняття до Національної поліції, який було подано начальнику кадрового підрозділу Чаплинського РВ УМВС в Херсонській області ОСОБА_3, після чого позивач продовжував виконувати свої службові обов'язки до 14.11.2015 року. Крім того, позивач посилався на те, що вказаний рапорт було написано ним в присутності колишнього заступника начальника Чаплинського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_4, який був допитаний в якості свідка в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, встановлюючи фактичні обставини справи та приймаючи оскаржувану постанову, здійснював оцінку всіх доказів, в тому числі і пояснень позивача та свідчень свідка ОСОБА_4 в сукупності та у взаємному зв'язку з усіма доказами, які є у справі, згідно зі ст. 86 КАС України.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В обґрунтування прийнятого спірного наказу та не виявлення позивачем у встановлений Законом України «Про Національну поліцію» строк бажання бути прийнятим на службу у поліцію відповідачі надали наступні докази:

- довідку ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області №1/25-14 від 12.02.2016 року, згідно якої до УМВС України в Херсонській області станом на 06.11.2015 року від ОСОБА_2 рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року за пп. «к» п. 63 - у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114 зі змінами та доповненнями, не надходив, у журналах вхідної кореспонденції не реєструвався, у зв'язку з чим, керівництвом УМВС України в Херсонській області не розглядався;

- довідку Головного управління Національної поліції в Херсонській області довідкою №25/33 від 02.02.2016 року, згідно якої станом на 07.11.2015 року заява про прийняття на службу до Головного управління Національної поліції в Херсонській області від ОСОБА_2 не надходила, у журналах вхідної кореспонденції не реєструвалася, у зв'язку з чим, керівництвом Головного управління Національної поліції в Херсонській області не розглядалася.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після подання ОСОБА_2 адміністративного позову, наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 05.04.2016 року було призначено службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій працівників ГУНП в Херсонській області. В ході службового розслідування було відібрано пояснення у інспектора ВКЗ Чаплинського ВП ОСОБА_3, який пояснив, що в період переходу співробітників міліції в Національну поліцію, ними писались рапорти про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції. Проте, чи подавав ОСОБА_2 відповідний рапорт він не пам'ятає, однак, вказав на те, що всі рапорти, які були у нього, він залучив до особових справ працівників. Також ОСОБА_3 зазначив, що заяву на будь-яку посаду в Чаплинському відділенні Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_2 не подавав.

Згідно висновку службового розслідування за результатами розгляду доповідної записки СЮЗ ГУНП в Херсонській області за фактом адміністративного позову колишнього працівника міліції ОСОБА_2 щодо можливого неправомірного звільнення з ОВС від 19.04.2016 року відомості щодо написання 06.11.2015 року ОСОБА_2 рапорту про бажання проходити службу в поліції визнані такими, що не найшли свого об'єктивного підтвердження.

Враховуючи все вище зазначене, дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку матеріали справи не містять документальних доказів подання позивачем заяви (рапорту) з приводу бажання бути прийнятим на службу до поліції ані до Чаплинського РВ УМВС в Херсонській області, ані до управління МВС України в Херсонській області, ані до Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Крім того, жодним чином не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що у період з 06.11.2015 року по 14.11.2015 року він продовжував працювати та фактично виконував функції поліцейського.

У листі начальника УФЗБО ГУНП підполковника міліції Алмашової Н.В. від 01.04.2016 року № 282/10/01-2016, у відповідь на лист завідувача СЮЗ ГУНП в Херсонській області Кучерявого О.С. № 88/25/1-2016 від 29.03.2016 року, повідомлено, що наказ ГУНП про призначення ОСОБА_2 відсутній, грошове забезпечення за період з 07.11.2015 року по 14.11.2015 року не нараховувалось та не виплачувалось.

Згідно висновку службового розслідування від 19.04.2016 року, перевіркою службової документації Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП встановлено, що після 06.11.2015 року ОСОБА_2 до несення служби не задіювався.

У підтвердження цього відповідачем були надані Журнал реєстрації інструктажів про заходи безпеки при проводжені з табельною зброєю Чаплинського РВ УМВС України в Херсонській області, ведений у період з 23.06.2015 року по 06.11.2015 року, в якому відсутній підпис позивача про проходження 06.11.2015 року інструктажу, а також Книга нарядів (період ведення з 29.10.2015 року по 06.11.2015 року), в якій також відсутні відомості щодо розстановки нарядів відносно ОСОБА_2

З огляду на все вище зазначене, колегія суддів вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням пп. 9, 10, 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, приймаючи оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_2 відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах повноважень, законно та обґрунтовано, а тому в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв