Справа № 810/2073/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року 810/2073/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

22 червня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області (далі - відповідач) з урахуванням заяви про зміну (уточнення позовних вимог) про:

- визнання протиправним та скасування наказу від 16 травня 2016 р. № 518 "Про притягнення до відповідальності працівників Миронівського ВП" (далі - наказ № 518);

- визнання протиправним та скасування наказу від 15 червня 2016 р. № 305 о/с "Про звільнення зі служби в поліції підполковника ОСОБА_1В." (далі - наказ № 305 о/с);

- зобов"язання поновити позивача на службі в Національній поліції на посаді начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 16 травня 2016 р. до дати фактичного поновлення на службі).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було протиправно звільнено на підставі висновків службового розслідування та до закінчення досудового розслідування в межах кримінальної справи, порушеної стосовно нього за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України. Крім того, зазначив, що наказ № 518 було видано під час перебування позивача на лікарняному, чим порушено вимоги ст. 40 КЗпП України, а з наказом № 305 о/с позивача взагалі не було ознайомлено (т. 1 а.с. 2-5).

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що наказ № 518 за своєю суттю був наказом про застосування до позивача дисциплінарного стягнення (обрано дисциплінарне стягнення у виді звільнення). Стверджує, що даний наказ був лише наказом про призначення виду дисциплінарного стягнення, а не наказом про його виконання, а отже, його правомірно було видано в строки, передбачені ст. 16 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), протягом місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. Крім того, стверджує, що наказ № 305 о/с було видано на виконання наказу № 518 правомірно, оскільки у відповідача були підстави для його видання (висновок службового розслідування) і на дату його видачі (15 червня 2016 р.) позивач на лікарняному не перебував (т. 1 а.с. 190-198).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

16 травня 2016 р. відповідачем видано наказ "Про притягнення до відповідальності працівників Миронівського ВП" № 518, п. 1 якого до позивача за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме: вчинення дій, які несумісні з проходженням служби в Національній поліції України, було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення позивача з поліції (т. 1 а.с. 159-160).

15 червня 2016 р. відповідачем було видано наказ № 305 о/с "По особовому складу", яким позивача було звільнено зі служби в поліції у запас за п.п. 6 п. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (у зв"язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 15 червня 2016 р. (далі - наказ № 305 о/с) (т. 2 а.с. 11).

У зв"язку з тим, що позивач вважає накази № 518 та № 305 о/с протиправними, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Дисциплінарним статутом, Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Як убачається зі ст. 2 названого статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з вимогами ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до вимог ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження;

3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Як убачається з ст. 16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Особи, з вини яких накладені дисциплінарні стягнення не виконані без поважних причин, несуть відповідальність за цим Статутом.

У разі подання скарги виконання накладеного дисциплінарного стягнення не припиняється.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Особа рядового або начальницького складу вважається такою, яка не має дисциплінарного стягнення, якщо її заохочено шляхом дострокового зняття дисциплінарного стягнення, нагороджено державною нагородою чи відзнакою Президента України або минув рік з дня накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобовязаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоровя;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у звязку з виконанням службових обовязків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобовязаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобовязаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та предявити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обовязки, повязані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Згідно з вимогами ст. 19 названого Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Як убачається з п.п. 6 ч. 1 ст. 77 названого Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до вимог п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"" від 23 грудня 2015 р. № 901-VIII до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

З 29 липня 1998 р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ (т. 1 а.с. 165).

7 листопада 2015 р., згідно з наказом НГУНП № 1 о/с, був призначений на посаду начальника Таращанського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції (т. 1 а.с. 167).

У цей же день позивачем було прийнято присягу на вірність Українському народові (т. 2 а.с. 88).

5 квітня 2016 р. з "Урядової гарячої лінії" до відповідача надійшла скарга на позивача, в якій вказано, що останній вимагав з працівників патрульної поліції здавати кошти на компенсацію пального (т. 1 а.с. 58).

У цей же день заступником начальника відповідача було направлено до начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України спецповідомлення про те, що 5 травня 2016 р. позивача було затримано працівниками УВБ в Київській області ДВБ Національної поліції України, ВМІ УКЗ ГУ та прокуратури Київської області під час передачі грошових коштів в сумі 1000 грн 00 коп. та 20 л. пального марки А-95 посадовим особам відповідача за непритягнення позивача до відповідальності (т. 1 а.с. 136-137).

Крім того, у спецповідомленні зазначено, що 16 квітня 2016 р., за зібраними матеріалами ВМІ УКЗ ГУ, прокуратурою Київської області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00225 за ознаками вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України (пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі).

До того ж у спецповідомленні було зазначено, що 5 травня 2016 р. позивача було затримано під час передачі грошових коштів у розмірі 1 000 грн 00 коп. та 20 л. пального марки А-95 посадовим особам відповідача (т. 1 а.с. 136-137).

5 травня 2016 р. відповідачем видано наказ № 483 "Про призначення службового розслідування", згідно з яким було призначено службове розслідування за інформацією про затримання позивача під час передачі неправомірної вигоди службовим особам відповідача (п. 1); проведення службового розслідування доручено старшому інспектору Управління кадрового забезпечення відповідача (п. 2); позивача відсторонено від виконання службових обов"язків за займаною посадою на час проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 56).

Зокрема, службовим розслідуванням було встановлено, що 4 квітня 2016 р. позивач зібрав у своєму службовому кабінеті працівників ГРПП та наказав скластися по 136 грн. у зв'язку з нестачею пального. На виконання цього розпорядження було зібрано 1496 грн. У зв'язку з тим, що 1 квітня 2016 р. було розбито скло на одному з планшеті ГРПП, від зібраної суми 620 грн було відраховано на заміну цього скла, а 876 грн - передано особисто позивачу в його службовому кабінеті (т. 1 а.с. 151).

Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що:

- 14 квітня 2016 р. позивач з метою уникнення відповідальності, через свого знайомого пропонував службовим особам ВМІ УКЗ відповідача неправомірну вигоду в розмірі 10 000 грн. за непритягнення його до відповідальності. Отримавши таку пропозицію, посадові особи поінформували про неї керівництво відповідача та ДВБ Нацполіції України;

- 5 травня 2016 р. позивача було затримано під час передачі частини грошових коштів в сумі 1000 грн та 20 літрів пального марки А-95, які він передавав заступнику начальника ВМІ УКЗ відповідача. Факт передачі грошових коштів задокументовано за допомогою спеціальної техніки;

- 6 травня 2016 р. позивачу прокуратурою Київської області повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та затримано у порядку ст. 208 КПК України. У цей же день Печерським районним судом м. Києва позивачу обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (т. 1 а.с. 151).

13 травня 2016 р. т.в.о. начальника відповідача було затверджено висновок службового розслідування за інформацією про неправомірні дії позивача (т. 1 а.с. а.с. 149-154).

Зокрема, у ньому зазначено, що позивач своїми діями зганьбив звання офіцера поліції, вчинивши вчинок, що дискредитує особу поліцейською та є несумісним з подальшим проходженням служби у Національній поліції України (т. 1 а.с. 153).

Даний висновок, з поміж іншого, містив пропозицію про звільнення позивача зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме: вчинення дій, які несумісні з проходженням служби в Національній поліції України (т. 1 а.с. 154).

16 травня 2016 р., на підставі цього висновку відповідачем було видано наказ № 518 ("Про притягнення до відповідальності працівників Миронівського ВП"), згідно з яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 159-160).

З названим наказом позивач був ознайомлений 26 травня 2016 р., що підтверджується його підписом на тексті наказу (т. 1 а.с. 160).

Під час перевірки правомірності названого наказу, підлягають з'ясуванню 2 питання:

- наявності підстав для його видання;

- законності його видання під час перебування позивача на лікарняному.

З приводу наявності підстав видання наказу № 518, судом встановлено таке.

Як вже зазначалося, підставою для видання цього наказу були матеріали службового розслідування та висновок службового розслідування, затверджений 13 травня 2016 р. т.в.о. начальника відповідача (т. 1 а.с. 58-154).

Крім того, у судовому засіданні було досліджено протокол про затримання позивача як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 5 травня 2016 р., за підписами старшого слідчого та першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Київської області та ухвала Печерського районного суду м. Києва про застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (заборонивши йому у період доби з 22:00 год. до 6:00 год. наступної доби не залишати місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги). Цією ж ухвалою позивача було звільнено з-під варти в залі суду (т. 2 а.с. 71-78).

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Проте, наведене не виключає право відповідача застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції на підставі висновків службового розслідування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що у відповідача були підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення за вчинення дій несумісних з проходженням служби в Національній поліції України, у виді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, стосовно правомірності видання наказу № 518 під час перебування позивача на лікарняному, судом встановлено таке.

Згідно з наданими суду копіями документів, позивач у травні-червні 2016 р. перебував на лікарняному у такі періоди:

- згідно з випискою № 01794/626 з медичної картки стаціонарного хворого на стаціонарному лікуванні у КЗ ТРР "Таращанська ЦРЛ" з 9 по 12 травня 2016 р. (т. 1 а.с. 16);

- згідно з довідкою про тимчасову непрацездатність від 3 червня 2016 р. на стаціонарному лікуванні у лікарні МВС України з 16 травня по 3 червня 2016 р. (т. 1 а.с. 18).

Наведене свідчить, що наказ № 518 було видано 16 травня 2016 р., тобто у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в медичному закладі.

Відповідно до вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", за поданням спеціально уповноваженого субєкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.

Як вже зазначалося, згідно зі ст. 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Водночас, згідно з вимогами ст. 18 Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

На підставі аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених ст. 16 Статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до вимог ст. 18 Статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 8 жовтня 2013 р. у справі № 21-250а13.

При вирішенні справи судом також враховано, що назва та зміст наказу № 518 свідчать, що він за своєю суттю був наказом про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення, а не наказом про виконання дисциплінарного стягнення.

Отже, у даному конкретному випадку підлягає застосуванню ст. 16 Дисциплінарного статуту, а не ч. 3 ст. 40 "Розірвання трудового договору за ініціативи власника або уповноваженого ним органу" Кодексу законів про працю України (на яку посилався позивач), згідно з якою не допускається звільнення працівника уповноваженим органом у період його тимчасової непрацездатності.

Наведене свідчить, що перебування позивача на лікарняному 16 травня 2016 р. не може бути підставою для скасування наказу № 518, яким до нього було застосовано дисциплінарне стягнення.

Крім того, судом враховано, що даний наказ є правомірним, оскільки його було видано за наявності відповідних підстав (висновку службового розслідування та пояснень позивача від 14 квітня 2016 р.), у строк, встановлений с. 16 Дисциплінарного статуту (до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику), та уповноваженою особою (т.в.о. начальника відповідача) (т. 2 а.с. 86-87).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу № 518 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, судом не може бути взято до уваги обґрунтування позивачем позовних вимог тим, що наказ № 518 було видано під час його перебування на лікарняному та відсутністю у відповідача права звільняти його до закінчення досудового розслідування, оскільки вони спростовуються наведеними вище обставинами та поданими відповідачем доказами.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 305 о/с, судом встановлено таке.

Як вже зазначалося, строк виконання дисциплінарного стягнення визначений ст.18 Дисциплінарного статуту, згідно з якою дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування рядової особи у відпустці, відрядженні або тимчасовій непрацездатності.

15 червня 2016 р. (до спливу строку, визначеного наведеною нормою) відповідачем було видано наказ № 305 о/с, яким (у зв"язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) позивача було звільнено із займаної посади з 15 червня 2016 р. та встановлено стаж на день звільнення з посади для виплати надбавки за вислугу років (т. 2 а.с. 11).

Згідно з вимогами ст.18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Як вже зазначалося, позивач після виписки з медичного закладу (3 червня 2016 р.) до місця проходження служби не прибув, про своє одужання не повідомив, копії виписки № 01794/626 з медичної картки стаціонарного хворого та довідки про тимчасову непрацездатність, в яких зазначено періоди його непрацездатності, відповідачу не надавав (т. 1 а.с. 16,18).

Такі дії позивач пояснив тим, що вважав себе звільненим з 16 травня 2016 р. на підставі наказу № 518.

Проте, суд не може прийняти до уваги дані пояснення, оскільки вони не можуть бути підставою для визнання протиправним наказу № 305 о/с.

Наведене свідчить, що наказ № 305 о/с відповідачем було видано правомірно, зокрема, уповноваженою особою (т.в.о. начальника відповідача), на підставі наказу № 518 та у строк, встановлений ст. 18 Дисциплінарного статуту (т. 2 а.с. 85).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу № 305 о/с є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, судом враховано, що наказ № 305 о/с фактично виконано не було: з наказом позивача не знайомили, трудову книжку не видали, розрахунок у зв'язку зі звільненням не провели.

Зокрема, лист від 1 липня 2016 р. № 2264/108/12/01-16 з пропозицією прибути для отримання трудової книжки, військового квитка, припису для постановки на військовий облік та проведення повного розрахунку відповідачем було помилково направлено позивачу на адресу: м. Миронівка, вул. Радянська, 27, за якою він не проживав та не проживає (т. 2 а.с. 12-13).

До того ж судом встановлено, що у цьому листі помилково зазначено, що на підставі наказу № 305 о/с позивача звільнено зі служби 15 лютого 2016 р.

Однак, дана обставина жодним чином не може впливати на правомірність видання названого наказу.

У межах даної адміністративної справи судом не досліджувалося питання правомірності дій відповідача, які мали бути вчинені на стадії реалізації наказу № 305 о/с, оскільки позовні вимоги в цій частині позивачем не заявлялися.

Водночас, суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині зобов'язання поновити позивача на посаді начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції відповідача та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки вони є похідними від основних позовних вимог, викладених у п.п. 1-2 заяви про зміну (уточнення) позовних вимог (т. 2 а.с. 1-5).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Водночас, відповідно до вимог ч. 2 цієї норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що і було зроблено відповідачем.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.