Справа № 817/832/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2016 р.Р і в н е 817/832/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області
про визнання незаконною та скасування постанови
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративними позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області в якому просить суд, визнати незаконною та скасувати постанову від 31.12.2015 про закінчення виконавчого провадження №45642405 винесену державним виконавцем, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Черпака М.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа №817/757/14 виданого 09.07.2014.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №817/832/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що вважає протиправною вищезазначену постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2015, оскільки державним виконавцем порушено вимоги статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за відсутності правових підстав.

В судовоме засідання призначене на 08.07.2016 позивач не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до суду не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що в разі, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, на основі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

31 грудня 2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального упрвлвння юстиції у Рівненській області Черпаком М.Л., закінчено виконавче провадження ВП №45642405 з примусового виконання виконавчого листа №817/757/14 від 09.07.2014, виданого Рівненським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області повторно розглянути питання щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі поданих ним документів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови, підставою для закінчення виконавчого провадження ВП №45642405 вказано пункт 11 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Частиною третьою статті 75 цього Закону встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували наявність у межах спірних правовідносин підстав для закінчення виконавчого провадження та підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням вищевикладеного, Рівненський окружний адміністратвиний суд, приходить до висновку, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального упрвлвння юстиції у Рівненській області Черпаком М.Л., закінчено виконавче провадження ВП №45642405 з примусового виконання виконавчого листа №817/757/14 від 09.07.2014, виданого Рівненським окружним адміністративним судом не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Рівненського окружного адміністративного суду, відповідачем не доведено правомірність свого рішення у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 31.12.2015 про закінчення виконавчого провадження №45642405 винесену державним виконавцем, заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області Черпака М.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа №817/757/14 виданого 09.07.2014.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.