Справа № 815/978/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 р.м. ОдесаСправа № 815/978/16

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Домусчі С.Д.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 06.01.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних та моральних збитків,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 98), просив визнати протиправною бездіяльність Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича в частині розгляду звернення ОСОБА_3 від 26.11.2015 року; зобов'язати Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича відновити порушені права, а саме: об'єктивно розглянути заяву від 26.11.2015 року, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання та надати позивачу відповідь на неї, зобов'язати відповідних посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області направити виконавчі документи за рішенням суду органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості ОСОБА_3; стягнути з Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича реальні матеріальні збитки в сумі 32 727,08 грн. та моральні збитки в сумі 13780 грн. за нанесення глибоких фізичних та душевних страждань.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.11.2015 року позивач звернувся до Міністра юстиції України із заявою про виправлення бездіяльності своїх підлеглих посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечення виконання виконавчих проваджень №44408191 та №43467908. Однак, 12.01.2016 року позивач отримав лист в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.12.2015 року, в якому жодним чином не йдеться мова про питання, які були ним поставлені в листі до Міністра юстиції України. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим органом або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, на що міністр не звернув увагу. Відповідно до приписів ст. 15 зазначеного закону та ст. 40 Конституції України відповідач повинен був розглянути звернення та надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Вказаними протиправними діями позивачу було нанесено значної матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2015 року до Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_3, датована 26.11.2015 року та адресована Міністру юстиції України Петренку П.Д. (а.с. 74).

У заяві позивач зазначив, що 12.08.2014 року, 03.12.2014 року, 05.01.2015 року, 12.01.2015 року, 21.09.2015 року та 01.11.2015 року він звертався до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Шапошника В.В. із заявами про припинення порушення норм Конституції і законів України державними службовцями і його підлеглими та вчинити певні дії відповідно до законодавства для одержання ним виплат за рішеннями судів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року по справам: 1) Печерського районного суду м. Києва (справа № 2-1607/04) - виконавче провадження ВП № 44408191 від 18.08.2014 року (стягувач - ОСОБА_3; боржник - УПФУ у Приморському районі м. Одеси) - державний виконавець Булахевіч С.В.; 2) Приморського районного суду м. Одеси (справа № 522/16477/13а) - виконавче принадження ВП № 43467908 від 28.05.2014 року (стягувач - ОСОБА_3, боржник - ДП та СП Одеської міської ради) - державний виконавець Румейко В.П.

Однак жодної відповіді на два останні його звернення він не отримав, а також належні йому гроші за судовими рішеннями.

Також, заявник вказав, що з цього питання він двічі був на особистому прийомі у начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, але ці зустрічі також не дали жодного результату. Заявник зазначив, що своєю бездіяльністю підлеглі адресата наносять йому шкоду, яка повинна бути відшкодована особами дії чи бездіяльність яких призвела до настання такої шкоди (неможливість погашення кредиту (нарахування відсотків), оплати комунальних послуг, цінного харчування та лікування). Також, заявник вважав, що такі дії посадовців можуть призвести до проявів соціальної напруги та небезпечних соціальних процесів, які можуть виникнути при недостатній увазі органів влади до законних потреб громадян, та свідчать про навмисні, заздалегідь сплановані дії групи осіб, які мають ознаки злочину.

З огляду на викладене, посилаючись на те, що заявник є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, просив об'єктивно і вчасно розглянути дану заяву, перевірити викладені у ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити їх виконання, керуючись абз. 3 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» письмово повідомити його про наслідки її розгляду.

Як встановлено судом зі змісту листа Міністерства юстиції України - Департаменту державної виконавчої служби № П-24920/20 від 30.11.2015 року (а.с.77) вказана заява була спрямована для розгляду в Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В свою чергу, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заява позивача була спрямована за належністю для розгляду в Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що позивач був повідомлений у листі від 30.11.2015 року № П-24920/20 (а.с. 77).

Не погодившись із діями відповідача щодо спрямування заяви до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вважаючи, що саме Міністр юстиції України зобов'язаний був розглянути подану заяву та за результатами її розгляду зобов'язати відповідних посадових осіб УДВС ГТУЮ в Одеській області направити виконавчі документи за рішенням суду органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем правомірно спрямовано заяву позивача на розгляд в Департамент, підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині розгляду звернення ОСОБА_3 від 26.11.2015 року, зобов'язання відновити порушені права позивача, а також стягнення з відповідача на користь матеріальних та моральних збитків за нанесення ним глибоких фізичних та душевних страждань відсутні.

Колегія суддів висновки суду вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За правилами ч. 1 ст. 5 Закону України №393/96-ВР від 02.10.1996 року звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України №393/96-ВР від 02.10.1996 року органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України №393/96-ВР від 02.10.1996 року якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Також, за правилами ч. 2 ст. 19 вказаного Закону у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Так, відповідно до п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014 року, Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з питань державної реєстрації договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності; забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно із п. 11 вказаного Положення Мін'юст очолює Міністр, який призначається на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняється з посади Верховною Радою України.

За правилами пп. 33 п. 4 Положення Мін'юст відповідно до покладених на нього завдань організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних із діяльністю Мін'юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

В свою чергу, за правилами п. 1 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та його заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів державної виконавчої служби; заступники начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, поставлене у зверненні позивача питання, а саме щодо здійснення перевірки законності виконавчого провадження, відноситься до компетенції директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заступників начальників Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальників управлінь державної виконавчої служби, їх заступники, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем цілком правомірно було спрямовано заяву позивача на розгляд Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, як органу, безпосередньо на який покладено обов'язок здійснювати перевірку законності виконавчого провадження.

За таких обставин, оскільки пересилання звернення позивача до компетентного органу відбулось за наявності достатніх правових підстав, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог у повній мірі відповідає нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 01.08.2016 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

С. Д. Домусчі