Справа № 826/6630/14
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6630/14 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Грибан І.О., Мацедонської В.Е., секретаря Кузик М.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкового повідомлень-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Позивача та його представника, дослідивши належні та допустимі докази, як то відповідні первинні документи з метою підтвердження доводів Відповідача щодо періоду та обсягу вчинення Позивачем порушень правил здійснення господарської діяльності у межах спірних правовідносин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а Постанову суду першої інстанції - скасувати з наступних підстав.

Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, про що складено відповідний Акт від 12.11.2013 року № 2275/26-58-17-01-17-НОМЕР_1 з додатками (надалі - Акт), копія якого наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.12-49).

Перевіркою встановлено порушення Позивачем п. 2.6 Постанови Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. зі змінами та доповненнями «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (надалі - Положення № 637) - не оприбуткування готівки в КОРО та п.6, п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР зі змінами та доповненнями (надалі - Закон №265/95-ВР) - не зберігання книг обліку розрахункових операцій та контрольних стрічок.

На підставі зазначених порушень, Відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.12.2013 р. № , копія якого також наявна в матеріалах справи (Т.1, а.с.57), яким до Позивача застосовано 2 333 209,85 грн. суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження, за результатами яких Рішенням Головного управлінням Міндоходів у м. Києві від 21.02.2014 р. № 386/с/26-15-10-09-ц та Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 03.04.2014 р. № 2003/с/99-99-10-01-01-15 податкове повідомлення-рішення від 17.12.2013 р. № залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Як пояснив в судовому засіданні суду першої інстанції представник Позивача, через втрату книг ОРО, 23 жовтня 2013 року працівник Позивача ОСОБА_3 звернувся до Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві, у зв'язку з чим 05 листопада 2013 року отримав відповідну Довідку (т.1, а.с.11), а тому Позивач не міг надати книги ОРО під час проведення перевірки. Проте, як вбачається з Акта, в ході перевірки виявлено факт незберігання Позивачем протягом трьох років контрольних стрічок (з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року) та книг ОРО, неоприбуткування готівки в касі, а саме нездійснення обліку готівкових коштів у повній сумі у книзі ОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО у сумі 466641,97 грн., у тому числі в листопаді 2013 року - 186100,76 грн. та у грудні 2012 року - 280541 грн., що спростовує висновки суду першої інстанції.

Як зазначено в позовній заяві, на травневі свята, а саме 03.05.2014 року, зазначений працівник Позивача прибирав у себе в гаражі і знайшов чорний пакет, в якому знаходились втрачені книги ОРО.

Згідно зі ст. 2 Закону №265/95-ВР, зокрема книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до п. 2.6. Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

А п. 1.2. Положення №637 визначено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій;

Згідно з п.п. 44.1., 44.3.-44.6. ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством; платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності; якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті; у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків; у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зазначені вимоги Позивачем не виконано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновків, що Позивач тривалий час здійснював розрахункові операції за відсутності у нього книг ОРО, які він відповідно до чинного законодавства належним чином не зберігав, чим порушив відповідний порядок оприбуткування готівки.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Згідно з п.п. 6, 10 частини першої ст. 3, п.п. 3, 5 ст. 17 Закону №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років; за порушення вимог зазначеного Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, зокрема двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або незберігання розрахункових книжок протягом встановленого терміну; десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Відповідно до частини п'ятої ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Як зазначено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2012 року, в процесі розгляду даної справи судами не було витребувано та досліджено належних та допустимих доказів, як то відповідних первинних документів та пояснень відповідальних осіб, з метою підтвердження, або спростування доводів Відповідача щодо періоду та обсягу вчинення позивачем порушень правил здійснення господарської діяльності у межах спірних правовідносин.

Під час розгляду справи, з метою підтвердження доводів Відповідача щодо періоду та обсягу вчинення Позивачем порушень правил здійснення господарської діяльності у межах спірних правовідносин, судом апеляційної інстанції досліджено належні та допустимі докази - первинні документи та пояснення відповідальних осіб, що в сукупності підтверджує правомірність оскарженого Позивачем податкового повідомлення-рішення Відповідача.

Згідно зі ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою у задоволенні адміністративного позову відмовляється повністю.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі 04.08.2016 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Грибан І.О.

Мацедонська В.Е.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Мацедонська В.Е.

Грибан І.О.