Справа № 826/3159/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2016 року 11:05 № 826/3159/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України у місті Києві №2, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправним та скасування наказу №64 о/с від 29.01.2016 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України у місті Києві №2, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправним та скасування наказу №64 о/с від 29.01.2016 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції у м. Києві в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню - протиправним;

- визнати дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо проведення атестування позивача - протиправними;

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії від 07.12.2015 року щодо позивача;

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) апеляційної атестаційної комісії від 24.12.2015 року щодо позивача;

- визнати протиправним та скасувати наказ заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві №64 о/с від 29.01.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної поліції лінійного управління в метрополітені Головного управління Національної поліції України в м. Києві або на будь-якій іншій посаді (у разі неможливості з будь-яких причин (відсутності на момент виконання рішення такої посади, зайняття її іншою людиною тощо) поновлення на зазначені посаді), яка є рівнозначною посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної поліції лінійного управління в метрополітені Головного управління Національної поліції України в м. Києві за колом повноважень та обов'язків;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- зарахувати період вимушеного прогулу у загальний, спеціальний та страховий стаж позивача в Національній поліції України, а також вислугу років у спеціальному званні;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваний наказ та рішення атестаційних комісій є суб'єктивними та безпідставними, не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про Національну поліцію» та положеннях Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, а тому такі рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що з протоколів атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №2 від 07.12.2015 року та протоколу апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 24.12.2015 року відсутня інформація щодо критеріїв оцінки теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості в документах, складених атестаційними комісіями.

Як зазначає позивач, при ознайомленні з наказом про звільнення йому стало відомо, що його звільнено із посади начальника відділу управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві, тобто з нижчої посади, про переведення на яку ОСОБА_1 належним чином не повідомляли.

При цьому, позивач стверджував, що порушене відповідачем право на проходження служби в Національній поліції України підлягає відновленню шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної поліції лінійного управління в метрополітені Головного управління МВС України в м. Києві з 02.02.2016 року та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник Головного управління Національної поліції у м. Києві заперечував щодо задоволення позовних вимог, за результатами атестування атестаційною комісією було прийняте рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову відповідність відповідно до п.п.4 п. 15 Розділу IV Інструкції, затвердженої Наказом МВС №1465 від 17.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», що підтверджується атестаційним листом.

Отже, оскільки рішення атестаційної комісії носить імперативний характер і підлягає обов'язковому виконанню, відповідно до п. 28 Інструкції №1465, позивач звільнений зі служби в поліції згідно до п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, представник Головного управління Національної поліції у м. Києві стверджував, що атестація позивача була проведена законно на підставі та на умовах, передбачених Законом №580-VIII в порядку, передбаченому Інструкцією №1465, оскільки саме довіра населення визначена основним критерієм оцінки роботи поліції відповідно до концепції реформування і враження, яке справив позивач, на членів атестаційної комісії, їх внутрішнє переконання щодо того чи здатний позивач працювати у нових умовах в новоствореній поліції і виконувати завдання, покладені на поліцію, стало вирішальним при прийнятті рішення атестаційною комісією.

В судове засідання представники відповідачів не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління МВС України в місті Києві №389 від 17.07.2014 року підполковникові міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), заступнику начальника лінійного управління - начальнику кримінальної міліції лінійного управління в метрополітені Головного управління, з 21.07.2014 року по 24.05.2017 року надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки».

03.11.2015 року ОСОБА_1 подав на ім'я начальника Головного управління МВС України у м. Києві рапорт щодо надання дозволу приступити до виконання службових обов'язків по посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної міліції лінійного управління в метрополітені ГУ МВС України в м. Києві, з 04.11.2015 року.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, зокрема, копії трудової книжки, ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління МВС України у м. Києві №1014 о/с від 06.11.2015 року звільнений з органів внутрішніх справ та на підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві №12 о/с від 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції.

29.01.2016 року Головним управлінням Національної поліції у м. Києві прийнято наказ №64 о/с, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції згідно з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 підполковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), начальника відділу управління поліції в метрополітені Головного управління 01.02.2016 року.

При цьому, підставою для прийняття зазначеного наказу зазначено атестаційний лист ОСОБА_1 з висновком атестаційної комісії від 07.12.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на висновок атестаційної комісії, яка відхилена Апеляційною атестаційною комісією Північного регіону 24.12.2015 року

Не погоджуючись з висновками атестаційних комісій та наказом про звільнення, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно норм ст. 47 Закону № 580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 10 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Наявні у справі матеріали (а саме копія трудової книжки та копія послужного списку) свідчать, що позивач був прийнятий на службу до поліції 07.11.2015 року на умовах, визначених п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, шляхом видання наказу про призначення за його згодою (згідно рапорту).

Статтею 58 Закону № 580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

В тексті наказу ГУ НП в м. Києві №12 о/с від 07.11.2015 застереження про тимчасовість призначення ОСОБА_1 на посаду в поліції відсутні.

Щодо посилань в зазначеному наказі на призначення позивача на посаду в порядку переатестування згідно п. 9 та 12 розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію» суд зазначає, що відповідно до п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону №580-VІІІ не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ вбачається, що підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Досліджуючи зміст наказу ГУ НП у м. Києві від 01.12.2015 №7 «Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві» суд встановив, що цей наказ не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

При цьому, згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві №12 о/с від 07.11.2015 року відповідно до п.п. 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначити тих, що прибули з МВС України, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування, 07.12.2015 року.

Зі змісту поданих відповідачем заперечень проти позову та наказу ГУ НП у м. Києві від 01.12.2015 №7 вбачається, що атестування позивача було проведено у порядку атестації усіх поліцейських ГУ НП у м. Києві з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає ч.1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

Наведені підстави для призначення атестування суд оцінює критично, позаяк мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону № 580-VІІІ. Закон № 580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

За викладених обставин, суд вважає, що наявність правових підстав для включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, матеріалами справи не підтверджується.

Надаючи правову оцінку рішенню Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №2 від 07.12.2015 року про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає про таке.

У відповідності до ч. 4 і 5 ст. 57 Закону № 580-VІІІ рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України, а саме врегульований Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 №1465, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі - Інструкція № 1465).

Дана Інструкція визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Пунктом 2 розд. І Інструкції № 1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Порядок організації, підготовки та проведення атестування визначений розд. ІV Інструкції №1465. Зокрема, згідно з п. 11 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 3 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом п. 7 - 9 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до п. 10, 11, 12 розд. ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 розд. ІV Інструкції №1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до п. 16 розд. ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з п. 20 - 23 розд. IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що 07.12.2015 року за результатами проведених тестування та співбесіди Атестаційною комісією Головного управління Національної поліції у м. Києві №2 (склад якої затверджений наказом ГУ НП у м. Києві №7 від 01.12.2015, за участі голови комісії - Шкуренка І.Г. та секретаря комісії - Басенюк К.М.) було прийнято рішення (висновок) про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та надані рекомендації по звільненню останнього зі служби в поліції через службову невідповідність, що зафіксовано в наявній у справі копії атестаційного листа.

На думку суду, оскільки дане негативне рішення атестаційної комісії в силу положень п. 28 розд. ІV Інструкції № 1465 тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Під час судового розгляду справи відповідачі протоколи засідань Атестаційної комісії, складені під час співбесід та за результатами проведення атестування позивача, суду не пред'явили та пояснення про причини відсутності таких документів до суду не подали.

Зі змісту наданих відповідачем копій документів не вбачається за можливе встановити конкретний перелік матеріалів, що були предметом дослідження Атестаційної комісії, та були враховані останньою при прийнятті оспорюваного рішення від 07.12.2015 року; перелік питань, що були поставлені позивачу членами атестаційної комісії в ході проведеної співбесіди, в тому числі тих, що стосувались професійної діяльності поліцейського та його мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції, тощо, та відповідей позивача на такі поставлені питання.

До матеріалів справи були надані лише копії атестаційного листа, послужного списку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Як пояснює відповідач в тексті своїх заперечень ці документи разом з іншими (а саме: декларацією про доходи, послужним списком, інформацією з відкритих джерел, що є у вільному доступі в мережі Інтернет) були предметом дослідження Атестаційної комісії.

Проаналізувавши зміст вказаних документів суд встановив, що вони характеризують позивача позитивно.

Так, відповідно до атестаційного листа, складеного першим заступником начальника управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві, за період проходження служби та займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, як рішучий, працьовитий, наполегливий та дисциплінований співробітник. До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно. Володіє почуттям особистої відповідальності за доручену справу. Роботу виконує ефективно, старанно, звертає увагу на деталі.

Легко справляється з завданнями, які потребують організаторських здібностей, швидко приймає рішення, діє рішуче і наполегливо. Проявляє високу вимогливість до себе. При виконанні службових завдань не рахується з особистим часом. Кваліфікований методист, ефективно навчає підлеглих працівників.

Нормативні документи, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ знає та правильно застосовує їх у повсякденні й діяльності. Постійно працює над вдосконаленням своєї професійної майстерності. Високо розвинене почуття нового, постійно стежить за передовим досвідом роботи, ініціатор нововведень.

За характером далекоглядний, комунікабельний та принциповий. У стройовому відношенні підтягнутий. По відношенню до громадян та товаришів по службі ввічливий, тактовний. Добре володіє табельною зброєю. Фізично розвинутий. На критику регує правильно, своєчасно усуває недоліки.

Згідно висновку прямого керівника - начальника управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_1 займаній посаді відповідає.

Тобто, безпосередній начальник позивача вважає його таким, що відповідає займаній посаді.

За даними довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», за результатами такої перевірки інформації щодо здійснення позивачем заходів, передбачених п. 9, 10, 11 ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» не виявлено. Також вартість майна, зазначеного позивачем в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані із законних джерел.

Крім того, за даними атестаційного листа підтверджується, що за наслідками тестування позивач отримав 34 бали з тесту на загальні здібності та навички та 37 балів з професійного тестування. Згідно п. 10 розд. ІV Інструкції № 1465, мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів. При цьому, під час розгляду справи відповідачі не довели, що отримана позивачем кількість балів за тести свідчить про його професійну невідповідність.

Інші матеріали, що були предметом розгляду Атестаційної комісії (як то послужний список та інформацію з відкритих джерел, посилання на які міститься в запереченнях відповідача 3 та/або інші документи), які б спростували наведені у атестаційному листі ОСОБА_1 факти про достатню кваліфікацію і професійні навики позивача, відповідачами суду не подано.

Як вбачається зі змісту заперечень, відповідач зазначив, що саме особиста співбесіда, в ході якої позивачу були задані питання і отримані відповіді, зумовила прийняття рішення про звільнення позивача зі служби в поліції.

При цьому, з метою повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, суд викликав в судове засідання голову та членів атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №2 з метою допиту їх в якості свідків, однак в судове засідання зазначені особи не прибули.

Голова атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №2 Шнуренко І.Г. надіслав до суду телеграму про відкладення судового розгляду у зв'язку з перебуванням у відпустці, водночас на підтвердження наведеного не надав суду жодних доказів.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про відсутність у справі матеріалів, що містять інформацію про мотиви, якими комісія керувалась під час прийняття рішення від 07.12.2015 року, зокрема, посилань на обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал; невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про несумісність особи позивача посаді, яку він займає.

Водночас наявні матеріали справи не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку. Навпаки, досліджені судом матеріали, що були на розгляді атестаційної комісії, характеризують позивача виключно з позитивного боку, свідчать про його високий професійний рівень.

Між тим, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку, що рішення Атестаційної комісії ГУНП у м. Києві №2 від 07.12.2015 року про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене атестаційним листом, не ґрунтується на вимогах Інструкції №1465, та прийняте відповідачем без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття (зокрема: професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки позивача), а тому, на думку суду, є протиправним і відповідно підлягає скасуванню.

Що ж стосується правомірності рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 24.12.2015 року, то суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Порядок перегляду апеляційними атестаційними комісіями північного регіону висновків атестаційних комісій, які були створені в головних управліннях Національної поліції у м. Києві, Київській, Чернігівській, Житомирській, Вінницькій, Черкаській областях у зв'язку з надходженням скарг поліцейських визначено в розд. VI Інструкції №1465.

Пунктами 12 - 14, і 16 розд. VI Інструкції №1465 встановлено, що апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок.

Рішення апеляційної атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів апеляційної атестаційної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови апеляційної атестаційної комісії.

Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення. При цьому, протоколи апеляційної атестаційної комісії зберігаються в підрозділі кадрового забезпечення органів поліції, де проходить службу поліцейський, який атестувався.

Висновки апеляційної атестаційної комісії заносяться до атестаційного листа, який підписують голова та секретар комісії, та протягом 5 робочих днів надсилаються для обов'язкового негайного виконання керівнику, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

В тексті атестаційного листа ОСОБА_1 проставлена відмітка про прийняття 24.12.2015 року Апеляційною атестаційною комісією Північного регіону рішення про відхилення скарги позивача на рішення Атестаційної комісії від 07.12.2015 року, про що свідчать підписи голови атестаційної комісії Бушуєва К.В. і секретаря атестаційної комісії Дусь Ю.С.

В ході розгляду даної справи представник відповідача надав суду копію відповідного протоколу, оформленого за результатами проведення засідання, на якому розглядалася скарга позивача, з якого вбачається, що рішення щодо відхилення скарги позивача прийняте виходячи з наступного: неготовність до змін, уставлених порядків, організації діяльності правоохоронних органів, визначенням пріоритету службової діяльності над правами людини, бажання понад усе залишатись складовою такої системи. Водночас, жодні належні та допустимі докази правомірності прийнятого 24.12.2015 року рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги встановлену судом протиправність проведення атестації позивача та протиправність рішення Атестаційної комісії ГУНП у м. Києві №2 від 07.12.2015 року, суд дійшов висновку про безпідставність та протиправність також рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 24.12.2015 року про відхилення скарги позивача.

Стосовно правомірності позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у м. Києві від 29.01.2016 року №64 о/с про звільнення його з поліції через службову невідповідність на підставі атестаційного листа від 07.12.2015 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 24 розд. ІV Інструкції №1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 розд. ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Оскільки єдиною підставою для видання ГУНП у м. Києві наказу від 29.01.2016 № 64 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, слугувало рішення Атестаційної комісії ГУ НП у м. Києві №2 від 07.12.2015 року, яке за наведеними вище по тексту судового рішення висновками суду являються протиправними, суд вважає, що у даному випадку повний захист прав позивача є неможливим без визнання такого наказу протиправним та його скасування в частині, що стосується позивача.

Згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної поліції лінійного управління в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок № 100), згідно п. 2 розділу ІІ якої, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Враховуючи, що відповідачами не надано до суду відомостей щодо виплат позивачу за останні 2 календарні місяці роботи, що передують даті звільнення, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2016 року по 29.07.2016 року.

Крім того, відповідно до ст. 82 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 цього Кодексу), зараховуються, зокрема, час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

З урахуванням наведеного, судом вбачається наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції у м. Києві зарахувати період вимушеного прогулу у загальний, спеціальний та страховий стаж роботи ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України, а також вислугу років у спеціальному званні.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною першою ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не було доведено суду правомірність оскаржуваних рішень (висновків) та наказу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції України у місті Києві №2 від 07.12.2015 року щодо ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону від 24.12.2015 року щодо ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №64 о/с від 29.01.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної поліції лінійного управління в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві зарахувати період вимушеного прогулу у загальний, спеціальний та страховий стаж роботи ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України, а також вислугу років у спеціальному званні.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника лінійного управління - начальника кримінальної поліції лінійного управління в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві та стягнення суми середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов