Справа № 804/3524/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 р. Справа № 804/3524/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі Татаренко Ю.В.
представник відповідача ОСОБА_1 представник третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кіровського районного відділу у м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -
08 червня 2016 року ОСОБА_3 (далі ОСОБА_4, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровського районного відділу у м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі Кіровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМСУ в Дніпропетровській області) в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати Кіровський районний відділ у м. Дніпропетровську головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України у встановлені строки повторно розглянути заяву ОСОБА_3 - або відмовити у встановленому законом порядку із вказанням фактичних перешкод для імміграції в Україну, або погодити заяву та надати позивачу дозвіл на імміграцію в Україну; зобов'язати Кіровський районний відділ у м. Дніпропетровську головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України у п'ятиденний термін з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення; винести окрему ухвалу щодо встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності за порушення норм Закону України «Про імміграцію».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що направлені позивачем до Кіровського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області запити на проведення повторних перевірок та Рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідачем не прийнято начебто через відсутність відповідей на всі направлені відповідачем запити. Позивач вважає, що він не має всі необхідні підстави для прийняття рішення та надання йому дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» поза квотою імміграції. Також позивач вважає, що відповідь Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області, в якій не рекомендують надавати йому дозвіл на імміграцію в Україну не містить жодного доказу, у звязку з чим не може бути мотивованою підставою у відмові йому у наданні дозволу на імміграцію.
На думку ОСОБА_3Г бездіяльність відповідача порушує його права, свободи та інтереси, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2016 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області.
Позивач у судове засідання не зявився, однак у своїй позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що рішення про надання дозволу на імміграцію особі без громадянства ОСОБА_3 на сьогодні не прийнято у зв'язку з тим, що Кіровським РВ направлений повторний запит до УСБУ у Дніпропетровський області, так як інформація, надана у довідці УСБУ, недостатня для прийняття остаточного рішення за справою громадянина ОСОБА_3
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області у судове засіданні зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та зазначив, що ОСОБА_3 особисто та свідомо у заяві про надання дозволу на імміграцію ззначив неправдиві відомості, що було прямою підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбаченою пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону про імміграцію.. Зазначена інформація стала законною підставою для прийняття Управлінням служби безпеки України у Дніпропетровській області рішення, яке носить рекомендаційний характер про недоцільність надання ОСОБА_3 дозволу на імміграцію в Україну, на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію», про що відповідача було письмово проінформовано листом від 15.04.2015. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з огляду на викладене вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Правовий статус, основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, і порядок вирішення питань, пов'язаних з в'їздом в України або виїздом з України, регулюється Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон про правовий статус), відповідно до статті 4 якого, іноземці та особи без громадянства в порядку визначеному Законом України «Про імміграцію», можуть зокрема, іммігрувати в України на постійне місце проживання.
Умови та порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначається Законом України «Про імміграцію» (далі - Закон про імміграцію), відповідно до статті 1 якого, іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
З метою реалізації зазначених положень Закону про імміграцію Кабінет Міністрів України постановою від 26.12.2002 року № 1983 затвердив «Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень» (далі - Порядок надання дозволу на імміграцію).
Вимоги Порядку надання дозволу на імміграцію, визначають процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну іноземцям та особам без громадянства, а також визначають повноваження центральних органів виконавчої влади України, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, згідно з пунктом 2 якого, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають: Державна міграційна служба України (далі - ДМС України), територіальні органи ДМС України, територіальні підрозділи ДМС України.
У відповідності до пункту 14 Порядку надання дозволу на імміграцію, територіальні органи і підрозділи ДМС України надсилають відповідні запити, у тому числі, до регіональних органів СБ України, які проводять у місячний термін перевірку у межах своєї компетенції) з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається та про результати перевірки інформує орган, який зробив запит.
Згідно з пунктом 9 Порядку надання дозволу на імміграцію, СБ України та її регіональні органи вживають заходів до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України «Про імміграцію».
Територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відповідно до наданих їй повноважень розглядаються клопотання іноземних громадян та осіб без громадянства щодо надання дозволу на імміграцію в Україну.
Відповідно до пункту 9 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок), СБУ та її регіональні органи, у межах своєї компетенції вживають у місячний термін за зверненнями ДМС, територіальних органів та підрозділів заходів:
- до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України «Про імміграцію»;
- до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України «Про імміграцію».
На виконання вказаної постанови суду, Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідно до п. 14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою КМУ від 26.12.2002 року №1983, були направлені запити до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні ОСОБА_3, сектору Укрбюро Інтерполу ГУНП в Дніпропетровській області, Державної прикордонної служби України.
11.02.2016 до ГУДМС України в Дніпропетровській області надійшов адвокатський запит щодо надання інформації про стан виконання постанови суду.
16.02.2016 була надана відповідь, в якій зазначалося, що постанова суду виконується та було рекомендовано ОСОБА_3 з'явитися до Кіровського РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області з документами.
13.04.2016 за вх. № 1104 надійшла відповідь, в якій УСБУ у Дніпропетровській області не рекомендує надавати дозвіл ОСОБА_3
20.04.2016 вих. № 1214/1637 до УСБУ у Дніпропетровській області був направлений повторний запит щодо наявності чи відсутності підстав в наданні дозволу на імміграцію ОСОБА_3 На що, 10.05.2016 року вих. № 55/2-2336 було отримано відповідь, відповідно до якої, відомості, що стали підставою для прийняття вищезазначеного рішення є інформацією з обмеженим доступом.
Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що 20.05.2016 вих. №1214/2031 Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було повторно направлений запит з метою перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні ОСОБА_3, на який 06.06.2016 було отримано відповідь від УСБ України у Дніпропетровській області в якій повідомлялось, що вже була надана відповідь від 10.05.2016 № 55/2-2336.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язання Кіровського районного відділу у м. Дніпропетровську головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України у встановлені строки повторно розглянути заяву ОСОБА_3 суд виходить із того, що відповідачем неодноразово було направлено запити до Управління СБ України з метою перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на постійне проживання в Україні ОСОБА_3, проте відомості, які біло надано на вказані запити недостатньо для прийняття остаточного рішення відповідачем за справою ОСОБА_3
Стосовно вимоги позивача щодо зобовязання Кіровського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Дніпропетровської області Державної міграційної служби України у пятиденний термін з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, суд вважає, що зобов'язати надати такий звіт, це право суду, а не обов'язок, а тому, в цій частині суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Кіровського районного відділу у м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 18 липня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 18.07.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_5 ОСОБА_5 ОСОБА_6