Справа № 819/726/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/726/16

27 липня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кащишин О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області Тернопільська обласна державна адміністрація третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання розпорядження протиправним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Тернопільської обласної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання розпорядження протиправним та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в лютому 2016 року нею подана заява до Теребовлянського районного відділу земельних ресурсів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту Підгайчинської сільської ради Теребовлянського району.

Проте, листом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 20.05.2016 року їй відмовлено у задоволенні даної заяви.

Вважає таку відмову необґрунтованою та такою, що порушує її права, відтак змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву. В судовому засіданні пояснив, що у Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області відсутні підстави для задоволення заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Представник Тернопільської обласної державної адміністрації та третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні представника позивача та відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності та на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав та мотивів:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 подано заяву до Теребовлянського районного відділу земельних ресурсів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту Підгайчинської сільської ради Теребовлянського району.

Дану заяву Теребовлянським районним відділом земельних ресурсів було скеровано до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, яка отримана відповідачем 25.04.2016 року.

Листом від 20.05.2016 року за №31-19-0.51-9452/2-16 відповідачем надано відповідь про те, що для надання дозволу на розроблення документації землеустрою необхідно встановити чи не відноситься спірна земельна ділянка до земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності та підлягали паюванню громадянам, визначеним в ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, з метою захисту свого порушеного права, ОСОБА_3, звертулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Приписами ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Головне управління Держземагенства у Тернопільській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Відповідно до наданих повноважень, закріплених у пп. 13 п. 4 Положення про головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 р. № 17, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Тернопільської області.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи системний аналіз вищезазначених норм, які регулюють спірні правовідносини, дають суду підстави для висновку, що за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач приймає одне з таких рішень: або проект наказу про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем рішення по суті поданої заяви, зокрема про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не приймалось.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у вищезазначені строки заяву відповідача по суті не розглянув, а лише надав відповідь про розгляд клопотання, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду зазначеної заяви позивача.

Щодо вимоги позивача про скасування наказу про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою слід зазначити наступне:

22.03.2016 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_4 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Підгайчицької сільської ради Теребовлянського району з відповідними додатками, серед яких було долучено копії документів про підтвердження факту прийняття ним участі в антитерористичній операції. 28.04.2016 Теребовлянською міською радою було прийнято рішення про погодження ОСОБА_4 відведення вказаної ділянки на території Підгайчицької сільської ради Теребовлянського району. За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 підстав для відмови у наданні дозвілу на розроблення проекту землеустрою у відповідача не було, а відтак Головним управлінням 22.04.2016 прийнято наказ №19-1774/14-16-сг про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації на запроектовану ділянку. Отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи викладене вище, для всебічного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту Підгайчинської сільської ради Теребовлянського району.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру Тернопільській області про відмову №31-19-0.51-9452/2-16 від 20.05.2016р.

3. Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 551,20 грн.

5. В решті частині позовних вимог- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 01.08.2016р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.