Справа № 823/434/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/434/16 Головуючий у 1-й інстанції: Редзель О.А. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Кучма А.Ю.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Верета-Союз" до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних позивача: від 31.01.2016 № 1, від 29.02.2016 № 1, від 31.03.2016 № 1, від 06.04.2016 № 1, від 21.04.2016 № 2, розрахунок № 5 від 17.02.2016, (коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 30.11.2015 № 11);

- зобов'язати відповідача прийняти та зареєструвати датою (операційним днем) та часом фактичного отримання податковим органом засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну: від 31.01.2016 № 1, від 29.02.2016 № 1, від 31.03.2016 № 1, від 06.04.2016 № 1, від 21.04.2016 № 2, розрахунок № 5 від 17.02.2016, (коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 30.11.2015 № 11).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач, подав апеляційну скаргу. В скарзі апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків фактичним обставинам справи та просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Верерта-Союз", зареєстровано як суб'єкт господарювання - юридичну особу з 06.04.2015, ідентифікаційний код 39730873, місцезнаходження: 18002, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Кірова, 55 А.

27.10.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір № 271020151 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (підпункт 1 пункту 1 договору).

Позивач подав до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області податкові накладні: від 31.01.2016 № 1, від 29.02.2016 № 1, від 31.03.2016 № 1, від 06.04.2016 № 1, від 21.04.2016 № 2, розрахунок № 5 від 17.02.2016, (коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 30.11.2015 № 11), однак відповідно до квитанцій вищезазначені податкові накладні не прийнято.

Підставами для не прийняття вказаних документів зазначено:

- податкова накладна від 31.01.2016 № 1 - не прийнято - . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності;

- податкова накладна від 29.02.2016 № 1 - не прийнято - . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності;

- податкова накладна від 31.03.2016 № 1 - не прийнято - відомості про особу, яка склала податкову накладну не відповідають ЕЦП особи, що підписала даний документ;

- податкова накладна від 06.04.2016 № 1 - не прийнято - відомості про особу, яка склала податкову накладну не відповідають ЕЦП особи, що підписала даний документ;

- податкова накладна від 21.04.2016 № 2 - не прийнято - відомості про особу, яка склала податкову накладну не відповідають ЕЦП особи, що підписала даний документ;

- розрахунок № 5 від 17.02.2016 - не прийнято - порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності дії відповідача щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних позивача: від 31.01.2016 № 1, від 29.02.2016 № 1, від 31.03.2016 № 1, від 06.04.2016 № 1, від 21.04.2016 № 2, розрахунок № 5 від 17.02.2016.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно пункту 201.4 статті 201 ПК України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, податковим законодавством визначено обов'язок контролюючого органу щодо прийняття для реєстрації податкових накладних та визначений вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема до якої відноситься порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України (для податкових накладних, що реєструються після 1 липня 2015 р.).

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року № 320/15011 (далі по тексту - Інструкція № 233).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції, закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Для подання податкових документів в електронному вигляді платник податків, серед іншого, має заповнити та подати до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору про визнання електронних документів, а орган ДПС де зареєстрований платник податків, на його запит, приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір № 271020151 від 27.10.2015 року про визнання електронних документів, відповідно до п.6.4 умов якого орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Отже, відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна позивачем місця реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено, що підставами для не прийняття поданих позивачем податкових документів контролюючим органом зазначено «Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності» та «відомості про особу, яка склала податкову накладну не відповідають ЕЦП особи, що підписала даний документ».

Крім того, на підтвердження факту розірвання договору про визнання електронних документів, відповідач посилається на лист від 15.12.2015 № 37982/23-01-15-0220, відповідно до якого останній звертався до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві з проханням здійснити розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем з підстав зміни місцезнаходження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи договір про визнання електронних документів від 27.10.2015 укладено позивачем з органом державної фіскальної служби саме ДПІ у м.Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області.

Відповідачем не надано докази, що позивач повідомлявся про розірвання договору від 27.10.2015 про визнання електронних документів.

Взагалі, жодних доказів розірвання та/або припинення вказаного договору на момент подання засобами електронного зв'язку податкових документів відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Відмовляючи у прийнятті податкових документів позивача податковий орган посилався, в тому числі, на те, що місцезнаходження (місце проживання) платника податків не встановлено.

Згідно пункту 45.2 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

В силу частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження позивача - Черкаська область місто Черкаси, Соснівський район, вулиця Кірова, будинок 55А, вказана адреса товариства зазначена в договорі про визнання електронних документів. Відомості щодо зміни місцезнаходження або щодо відсутності за місцезнаходженням юридичної особи - позивача до Єдиного державного реєстру не вносилися

А тому посилання відповідача на факт не підтвердження місцезнаходження платника за юридичною адресою не може слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження платника за даними Єдиного державного реєстру.

Податковим органом не надано доказів отримання інформації про відсутність позивача за місцезнаходженням від органів Державної реєстраційної служби України, а також доказів перевірки місцезнаходження позивача.

Відтак, договір не втратив своєї юридичної значимості для реалізації позивачем свого права на подання звітності в електронному вигляді.

Враховуючи, що договір про визнання електронних документів не розірваний у встановленому законом порядку та продовжує свою дію, то і у відповідача продовжують мати місце зобов'язання за цим договором, у тому числі з прийняття поданих позивачем засобами електронного зв'язку податкових документів.

Щодо не прийняття податкових накладних з тих підстав, що відомості про особу, яка склала податкову накладну не відповідають ЕЦП особи, що підписала даний документ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України віл 10.04.2008 № 233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

За правилами підпункту 7.1. пункту 7 розділу ІІІ Інструкції після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

Відповідно до пункту 12 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1452, у посиленому сертифікаті відкритого ключа підписувача додатково зазначається його належність до установи та посада, яку він займає.

За змістом пунктом 15 цього Порядку підписувач може застосовувати електронний цифровий підпис лише після отримання установою від акредитованого центру сертифікації ключів посиленого сертифіката його відкритого ключа. Після звільнення підписувача установа звертається до акредитованого центру сертифікації ключів для скасування посиленого сертифіката його відкритого ключа, а особистий ключ знищується методом, що не допускає можливості його відновлення.

З матеріалів справи вбачається, що договір про визнання електронних документів від 27.10.2015 № 271020151 укладено від імені товариства його керівником - ОСОБА_3, а тому саме їй надано право накладення електронно-цифрового підпису у рамках виконання цього договору.

Спірні податкові документи товариства подані за цифровим підписом ОСОБА_3 за наявності у неї оформленого права на підписання електронних податкових документів.

Отже, позивачем було дотримано законодавчо установлених вимоги щодо належного засвідчення цифровим підписом спірних податкових документів.

Наразі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача прийняти та зареєструвати датою (операційним днем) та часом фактичного отримання податковим органом засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові документи позивача, оскільки резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати). Вимоги про зобов'язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, для захисту прав позивача, слід визнати подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Верета-Союз" податкові накладні: від 31.01.2016 № 1, від 29.02.2016 № 1, від 31.03.2016 № 1, від 06.04.2016 № 1, від 21.04.2016 № 2, розрахунок № 5 від 17.02.2016, (коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 30.11.2015 № 11) такими, що подані датою (операційним днем) та часом фактичного отримання податковим органом засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, змінити постанову суду. За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Змінити абзац третій резолютивної частини постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 06 червня 2015 року, виклавши його в такій редакції :

«Визнати такими, що подані датою (операційним днем) та часом фактичного отримання податковим органом засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Верета-Союз" податкові накладні: від 31.01.2016 № 1, від 29.02.2016 № 1, від 31.03.2016 № 1, від 06.04.2016 № 1, від 21.04.2016 № 2, розрахунок № 5 від 17.02.2016 (коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 30.11.2015 № 11)».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Ю.Кучма

Повний текст виготовлено - 04.08.16.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Кучма А.Ю.