Справа № 1309/437/12
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2013-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 1309/437/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2013 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Спанчак О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмову у здійсненні нарахуванні і виплаті компенсації, як сину померлого внаслідок участі у ліквідації Чорнобильської ЧАЕС, в повному обсязі та зобовязання виплатити компенсацію покликаючись на те, що його батько, ОСОБА_2, інвалід 2-ої групи, був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 023938 від 18 жовтня 1993 року. 21 лютого 2011 року його батько помер. Львівською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного звязку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру був наданий експертний висновок № 12909 від 19 травня 2011 року, в якому встановлено, що захворювання, яке призвело до смерті, повязане з виконанням обовязку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Йому, відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи як члену сімї, що втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою передбачено одноразову компенсацію. Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, одноразова компенсація сімям, які втратили годувальника, виплачується в розмірі 60 мінімальних заробітніх плат. Проте, Відділом соціального захисту Залізничного району м. Львова було нараховано одноразову компенсацію по втраті годувальника в розмірі 7586,00 грн., що є значно меншим розміру встановленого Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника. Згідно ст. 22 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року розмір мінімальної заробітної плати станом на 21 лютого 2011 року становив 941,00 грн. Таким чином, розмір одноразової компенсації повинен складати 56460,00 грн. Отже, розмір недоплаченої одноразової компенсації сімї за втрату годувальника із числа осіб віднесених до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, із врахуванням виплаченої компенсації в сумі 7586,00 грн. становить 48874,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити та поновити строк звернення до суду.

Представник відповідача, надавши письмові пояснення, позов заперечив, покликаючись на те, що немає бюджетного фінансування передбачених Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплат компенсації сімї за втрату годувальника із числа осіб віднесених до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому згідно ст.128 КАС України, суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення предстаника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 помер 21 лютого 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 240476. /а.с. 8/

ОСОБА_2 було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії та він став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується відповідними посвідченнями /а.с. 6, 7/

Причинний звзок смерті ОСОБА_2 з наслідками аварії на ЧАЕС підтверджується експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного звязку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру № 12909 від 19 травня 2011 року. /а.с. 9/

Згідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_2, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, виплачується сімям, які втратили годувальника, у розімрі 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Виникнення права у особи (сімї) на отримання зазначеної компенсації повязана із втратою годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою.

Оскільки ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть його повязана з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, враховуючи те, що позивач є особою, яка являється членом сімї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника у відповідному розмірі.

Згідно ст. 22 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року розмір мінімальної заробітної плати станом на 21 лютого 2011 року становив 941,00 грн.

Отже, розмір недоплаченої одноразової компенсації позивачу за втрату годувальника із числа осіб віднесених до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, із врахуванням виплаченої компенсації в сумі 7586,00 грн. становить 48874,00 грн.

Також, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як причину невиконання покладених на відповідача зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Качко проти України").

Крім того, суд не бере до уваги покликання представника відповідача, що спірна компенсація виплаченая позивачу в розмірі встановленому Кабінетом міністрів України, оскільки пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, а тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права наданого Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є безпідставним.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів субєкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й чи вчинені вони з використанням повноважень з тією метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо і своєчасно.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою у сумі 48874,00 грн., тобто у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, яка склалась на момент втрати годувальника, з урахування здійсненої виплати.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-12, 71, 86, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, Законом України № 796-XII від 28 лютого 1991 року Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з наступними змінами, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової компенсації сімям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі передбаченому Законом України № 796-XII від 28 лютого 1991 року Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Залізничний відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію сімям, які втратили годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 48874,00 /сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 00 копійок/.

Стягнути з Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 32,19 /тридцять дві гривні 19 копійок/ сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: А.І.Ліуш