Справа № 826/15396/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2016 року № 826/15396/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС України у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу від 28.05.2015р. №13316-25 Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів м. Києва, якою визначено громадянці ОСОБА_1 податкове зобов'язання на загальну суму 169303, 57 грн.;

- всі судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що податкова вимога є незаконною, оскільки прийнята на підставі хибних висновків контролюючого органу, відображених у акті перевірки, які не мають документального підтвердження.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на їх необґрунтованість. Так, в обґрунтування своїх доводів щодо правомірності оспорюваних рішень покликався на те, що наразі грошове зобов'язання у сумі 169303, 57 грн. є узгодженим, з огляду про що звертав увагу суду на відсутність підстав для скасування спірних рішень, та відповідно у задоволенні позову просив відмовити повністю.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Фактичні матеріали справи свідчать, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходів отриманих у вигляді інвестиційного прибутку фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 19.12.2014 р. №2341/17-01/НОМЕР_1.

В подальшому, як було встановлено у ході судового розгляду справи, відповідачем на підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № від 06.01.2015 року, згідно якого позивачеві збільшено податок на дохід фізичних осіб за основним платежем - 169303, 57 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 42325, 89грн.

З підстав несплати грошового зобов'язання у загальному розмірі 211 629,46 грн., визначеного податковим повідомленням - рішенням №, відповідачем прийнято податкову вимогу від 28.05.2015 №13316-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28.05.2015 №1464/26-59-23-01-14.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю податкової вимоги від 28.05.2015 №13316-25, вказуючи на грубі порушення норм чинного законодавства, звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Поряд з цим, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до п. 3.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. № 576, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Згідно пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 цього Кодексу право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вже було судом встановлено, на підставі висновків акту перевірки від 19.12.2014р. №2341/17-01/НОМЕР_1, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №, згідно якого позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на дохід фізичних осіб на суму 211 629,46 грн.

В ході судового розгляду справи, відповідачем до суду надано належним чином засвідчену копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого слідує, що податкове повідомлення - рішення № вручене повноважному представникові позивача за довіреністю - 23.01.2015.

При цьому, факту отримання податкового повідомлення - рішення № повноважним представником позивача, позивачем у межах даного спору належними доказами, не спростовано.

В розрізі наведеного, суд зазначає, що згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового Кодексу України в разі визначенні грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарженні рішення контролюючого органу.

Позивачем до суду не надано доказів судового чи адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення № від 06.01.2015.

Таким чином, грошове зобов'язання по вищевказаному податковому повідомленні - рішенні є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

Однак, станом на момент звернення до суду сума грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням - рішенням №, позивачем не сплачена.

В подальшому, у зв'язку з наявністю в інтегрованих картках платника податків ІС «Податковий Блок» податкового боргу, відповідачем на переконання суду правомірно сформовано та направлено на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу від 28.05.2015 року № 13316-25 та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу від 28.05.2015 року № 1464/26-59-23-01-14.

Таким чином, оскільки станом на час вирішення справи за ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 211 629,46 грн., у суду відсутні правові підстави для скасування податкової вимоги ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 28.05.2015 року № 13316 - 25, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень належними та допустимими доказами доведено правомірність податкової вимоги.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур