Справа № 2а/0470/6110/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Київ К/800/7070/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2012 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Павлоград Дніпропетровської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлоград Дніпропетровської області про зобов'язання включити до актів звірки витрати на виплату пенсії по інвалідності,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року управління Пенсійного фонду України в місті Павлоград Дніпропетровської області звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом й просило зобов'язати відповідача включити в акти щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, виплачені ОСОБА_4 за період з січня по березень 2011 року в розмірі 1 143,51 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що витрати управління Пенсійного фонду України повинні включатися до актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії, перерахування відповідних коштів або вимоги щодо відшкодування на рівні управлінь діючим законодавством не передбачені.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлоград Дніпропетровської області відмовилося приймати до заліку виплачені управлінням Пенсійного фонду України в місті Павлоград Дніпропетровської області суми пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом ОСОБА_4 у сумі 1 143,51 грн. за період з січня по березень 2011 року, оскільки відповідач не визнає нещасний випадок пов'язаним з виробництвом та звернувся з даних підстав до суду з позовом щодо скасування акту про нещасний випадок за формою Н-1 від 03 квітня 2009 року №9.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про безпідставність вимог управління Пенсійного фонду України щодо зобов'язання відділення Фонду включити до актів щомісячної звірки виплачені суми пенсій, оскільки обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Оскільки пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що також передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Відповідно до частини 4 статті 26 Основ законодавства, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене у частині 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якою визначено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм закону, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права є частково таким, що не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року № 05-4/4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 0376/7697), на який посилається позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не регулює спірні відносини, які виникли у цьому випадку, оскільки встановлене цим Порядком правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку відділення Фонду вимоги про стягнення таких сум мають вирішуватись у судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення органами Пенсійного фонду України позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки (прийняти до заліку витрат).

Отже, висновок судів попередніх інстанцій про безпідставність вимог позивача про зобов'язання відділення Фонду включити до актів щомісячної звірки виплачені суми пенсії є обґрунтованим.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України висловленою, зокрема у постановах від 20 березня 2007 року (справа № 21-1087во06), від 6 червня 2011 року (справа № 21-116а11), від 20 червня 2011 року (справа № 21-76а11) від 28 листопада 2011 року (справа №21-366а11).

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін В.І. Ємельянова М.Г. Кобилянський