Справа № 820/1040/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 червня 2016 р. № 820/1040/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Кабанові Д.С.

за участю:

представника відповідачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта"
до Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області, Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 25.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р., № від 16.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р.; зобов'язати відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ "Сістем Нафта" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах №0150/25/26/39814125 від 21.10.2015 р., №0151/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0154/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0155/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0153/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0152/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №000001/25-05-25/39814125 від 13.11.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення та дії відповідачів - Головного управління ДФС у Чернігівській області, ДПІ у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області, Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернігівській області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства. Позивач стверджує, підприємство не вчиняло податкових правопорушень, про які згадується в актах спірних перевірок. Викладені в актах судження інспекції є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. За таких підстав, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 23.06.2016 р. в режимі відеоконференції не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України, (а.с.65), склав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу без його участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідачів - Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної податкової інспекції у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівської області, Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т.1 а.с.59-63) представник відповідачів вказав, що викладені в акті камеральної перевірки №000001/25-05-25/39814125 від 13.11.2015 року, та актах фактичних перевірок №0150/25/26/39814125 від 21.10.2015 р., №0151/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0154/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0155/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0153/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0152/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. судження ДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними, а прийняті на їх підставах податкові повідомлення-рішення № від 25.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р., № від 16.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р. - цілком обґрунтовані та правомірні. Стосовно внесення будь - яких змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "Сістем Нафта", представник відповідачів вказав, що втручання будь - яких осіб в будь - який спосіб в процес ведення контролюючими органами інформаційних баз (внесення або видалення інформації) є протизаконним.

Представник відповідачів у судове засідання, підтримав доводи письмових заперечень на позов, просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Центральна об'єднана державна податкова інспекція м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України (а.с.65), клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавав.

У письмових запереченнях на позов відповідач (а.с.71-73) зазначив, що відомості податкової звітності платника податків, внесені податковим органом в автоматизовані інформаційні системи (АІС) за результатами проведених ним перевірок не є коригуванням податкової звітності, а лише відомостями щодо фактів, які об'єктивно мали місце, та призначені виключно для службового користування органів ДФС. За таких підстав, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника відповідачів в режимі відеокнференції, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.06.2016 року, код 39814125.(т.1 а.с.136).

Товариство взято на податковий облік в органах ДФС і станом на даний час перебуває на обліку в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області) у звязку із зміною юридичної адреси. (а.с.169-170).

На підставі наказів Головного управління ДФС у Чернігівської області №442, №443, №444, №445, №446, №447, №448 від 20.10.2015 року, відповідачем проведено фактичні перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій господарських одиниць (АЗС) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта".

Результати перевірок оформлені актами: №0150/25/26/39814125 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с.28-30), №0151/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с.31-33), №0154/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с.34-35), №0155/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с.36-37), №0153/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. (а.с.38-40), №0152/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с.44-45), №0156/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. (т.1 а.с.41-43).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "Сістем Нафта" порушено п.12 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями), а саме: зафіксовано факт продажу нафтопродуктів, які не є облікованими за місцем реалізації.

З посиланням на вказані вище акти перевірки, органами ДФС прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області № від 16.11.2015 року, яким до ТОВ ""Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 628493,82 грн. (т.1 а.с.13);

- податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області № від 16.11.2015 року, яким до ТОВ "Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1940203,84 грн. (т.1 а.с.14);

- податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області № від 16.11.2015 року, яким до ТОВ "Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1341466,58 грн. (т.1 а.с.15);

- податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Чернігівській області № від 08.02.2016 року, яким до ТОВ "Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 743437,53 грн. (т.1 а.с.16);

- податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Чернігівській області № від 08.02.2016 року, яким до ТОВ "Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1485703,70 грн. (т.1 а.с.17);

- податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Чернігівській області № від 08.02.2016 року, яким до ТОВ "Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 952769,08 грн. (т.1 а.с.18);

- податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Чернігівській області № від 08.02.2016 року, яким до ТОВ "Сістем Нафта" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 3792017,42 грн. (т.1 а.с.19).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в актах №0150/25/26/39814125 від 21.10.2015 р., №0151/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0154/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0155/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0153/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0152/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р., №0156/25/26/22/39814125 від 21.10.2015 р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галнафта" укладено договори поставки нафтопродуктів №ГН-0153 від 01.08.2015 року (т.1 а.с.218-219) та №ГН-0243 від 21.08.2015 року (т.1 а.с.223-224), за умовами яких постачальник (ТОВ "Галнафта") зобов'язується передати у власність покупця (ТОВ "Сістем Нафта"), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору.

Відповідно до умов п.1.2 вказаних договорів, номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. означених договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов договору №ГН-0153 від 01.08.2015р., сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №00058 від 01.08.2015р. на загальну суму 1 440050,88 грн., у т.ч. ПДВ 240008,48 грн. (т.1 а.с.220)

На підтвердження виконання договору поставки №ГН-0153 від 01.08.2015р., додаткової угоди до нього та факту передання товаро-матеріальних цінностей сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів №00058 від 31.08.2015р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 67,211 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 1440050,88 грн. (т.1 а.с.222).

На виконання умов договору №ГН-0243 від 21.08.2015р. сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, а саме: №00148 від 21.08.2015р. на загальну суму 1 487 464,08 грн., у т.ч. ПДВ 247 910,68 грн. (т.1 а.с.225).

На підтвердження виконання договору поставки №ГН-0243 від 21.08.2015р., додаткової угоди до нього та факту передання ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів №00148 від 31.08.2015р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 71,444 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 1 487 464,08 грн. (т.1 а.с.227).

Розрахунки по договорам поставки не здійснювалися, у звязку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість., яка існує і на теперішній час, що підтверджується оборотносальдовими відомостями по рахунку 63 за період серпень 2015 р. (т.1 а.с.137-138).

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітем Нафта" та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислово нафтова компанія "Укртатнафта" укладено договори поставки нафтопродуктів №1910/2/2118 від 01.08.2015 року (т.1 а.с.233-234), №1911/2/2118 від 21.08.2015 року (т.1 а.с.238), за умовами яких постачальник (ПАТ "Транснаціональна фінансова-промислова нафтова компанія "Укртатнафта") зобов'язується поставити покупцю (ТОВ "Сістем Нафта") нафтопродукти (далі - товар), а покупець зобов'язується їх прийняти та оплатити в асортименті, кількості та ціні, обумовленими сторонами в додатку до даного договору.

Відповідно до умов вказаних договорів, номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. означених договорів, товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року).

На виконання умов договору №1910/2/2118 від 01.08.2015р., сторонами укладено специфікацію, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару від 01.08.2015р. на загальну суму 4335347,52 грн. (у т.ч. ПДВ 722557,92 грн.) та акт приймання-передачі нафтопродуктів №01/08 від 31.08.2015р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 171,911 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 4335347,52 грн. (т.1 а.с.230-231).

На виконання умов договору №1911/2/2118 від 21.08.2015р. сторонами укладено специфікацію, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару від 21.08.2015р. на загальну суму 3693339,30 грн. (у т.ч. ПДВ 615556,55 грн.) та акт приймання-передачі нафтопродуктів №01/08 від 31.08.2015р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 147,382 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 3693339,30 грн. (т.1 а.с.235-236).

Розрахунки по договору поставки не здійснювалися, у звязку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість., яка існує і на теперішній час, що підтверджується оборотносальдовими відомостями по рахунку 63 за період серпень 2015р. (т.1 а.с.142-143).

За результатами перевезень складалися товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), копії яких містяться в матеріалах справи. (т.2 а.с.49-63).

По усім вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у товаро-транспортних накладних, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами позивача відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за №805/15496), а саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції, у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишався на АЗС, а два - поверталися водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Крім того, на кожній ТТН міститься копія чеку з АЗС, який підтверджує оприбуткування товару. На такому чеку міститься точна адреса місцезнаходження АЗС, дата проведення операції, резервуар до якого здійснюється оприбуткування нафтопродуктів, номенклатура та кількість палива. (т.2 зв. бік а.с.49-63).

Також факт оприбуткування нафтопродуктів підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281, 282, 203 за серпень 2015 року. (т.1 а.с.145-146, 148).

Статтею1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Пунктом 5 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" закріплено, що підприємство самостійно:

- визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства;

- обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних;

- розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів;

- затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи викладені норми, суд зазначає, що позивачем надано до матеріалів справи належні документи, які підтверджують ведення обліку товару у позивача у відповідності до норм чинного законодавства .

Суд також зазначає, що позивач реалізує отриманий товар АЗС за різними адресами, зокрема: м.Чернігів, вул. 1-го Травня, буд.178; Чернігівська обл., смт. Рпки, вул. Шевченка, буд.185 А; Чернігівська обл., Прилуцький р-н, смт. Ладан, 17 км 340 м автошляху Прилуки-Варва; м. Чернігів, вул. Любецька, 28; Чернігівська обл., м.Ічня, вул. Вокзальна, 97 А; Чернігівська обл., смт. Варва, вул. Космонавтів, 2; Чернігівська обл, смт. Короп, вул. Чернігівська, 63.

З пояснень представника відповідача встановлено, що в ході фактичних перевірок позивачем не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації товару, що знаходиться в реалізації відповідно до актів перевірки .

З цього приводу суд зазначає, що АЗС , як господарська одиниця не є юридичною особою.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265-95-ВР ( в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин), суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно статі 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку для суб'єктів господарювання зберігати документи бухгалтерського обліку за місцем реалізації та/або зберігання товару.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону № 996-XIV та Положення (стандарту) 9 , не є підставою для застосування до юридичної особи фасової санкції, передбаченої ст. 21 Закону України " №265-95-ВР.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 20.01.15р. за позовом ТОВ "Сварог Трейд" до ДПІ у Московському районі м.Харкова ГУ Міністерства доходів і зборів України у Харківській області, третя особа - ДПА в Харківській області про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та висновками Вищого адміністративного суду Україні, викладеними в ухвалі від 16.01.13р. №К/9991/26515/11 у справі за позовом ТОВ "Фоззі-Фуд" до ДПІ у Києво - Святошинському районі Київської області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, твердження податкового органу, що на АЗС не було документів, на підставі яких здійснюється оприбуткування товару , жодним чином не підтверджує висновки про те, що такі матеріальні цінності є не обліковані.

Таким чином, висновки контролюючих органів, викладені в актах фактичних перевірок не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, а податкові повідомлення-рішення№ від 25.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р., № від 16.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., прийняті на підставі висновків таких актів, підлягають скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в порядку ст. 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, Варвинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області13.11.2015 року проведена камеральну перевірку податкової звітності декларацій акцизного податку за серпень-вересень 2015 року ТОВ "Сістем Нафта" ().

Результати перевірки оформлені актом від №00001/25-05-25/39814125 від 13.11.2015 року. (т.1 а.с.21-25).

Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлені наступні порушення з боку ТОВ "Сістем Нафта", а саме: п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213; п.п.214.1.4 п.214.1, ст.214; п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215; п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України №14 від 23.01.2015 р. (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за №105/26550) "про затвердження форми декларації акцизного податку, порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого встановлено заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за серпень-вересень 2015 р. на загальну суму 1334953,92 грн., в тому числі за серпень 2015 р. - 326740,34 грн., за вересень 2015 р. - 1008213,58 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Варвинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2015 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, у розмірі - 83435,00 грн., за основним платежем 66748,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 16687,00 грн. (т. 1 а.с.12).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №00001/25-05-25/39814125 від 13.11.2015 року на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

З матеріалів справи встановлено, що підприємство позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта" здійснює господарську діяльністю на орендованій АЗС.

Так, згідно договору оренди №В-21А/2015 від 30.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Валвіт" (орендодавець) передає Товариству з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта" (орендар) в тимчасове платне користування на умовах оренди автозаправну станцію разом із устаткуванням (майном), зазначеним в додатках до договору, які є невід'ємною частиною цього договору за адресою: Чернігівська область, смт.Варва, вул.Космонавтів,2А. Разом із договором оренди укладено додаток №1 та додаток №2 з переліком майна. (т.1 а.с.180-183).

Згідно договору поставки №П15-536 від 30.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта" (постачальник) поставляє Товариству з обмеженою відповідальністю ВТФ "Авіас" (покупець) паливно-мастильні матеріали в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невідємною частиною договору. (т.1 а.с.184-186).

З письмових пояснень представника позивача встановлено, що ТОВ "ВТФ "Авіас" придбавав бензини та дизельне пальне для їх продажу через паливні талони та картки кінцевим споживачам, а також задля отримання прибуток від цієї діяльності, що підтверджується актами приймання-передачі товару (т.1 а.с.192-195), податковими накладними виписаними ТОВ "Сістем Нафта" на адресу ТОВ "ВТФ "Авіас" (т.1 а.с. 136-210).

Перевіряючи правомірність висновків акту перевірки відповідача щодо заниження ТОВ "Сістем Нафта" податкових зобов'язань з акцизного податку, з посиланням на те, що оскільки суб'єктом господарювання документально не підтверджено достовірність віднесення вартості (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС для комерційного використання (гр.4 додатку 6 декларації акцизного податку, в якій, відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, вказується вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання), суд зазначає наступне.

Положеннями п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що реалізацією субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України, платником акцизного податку є особа - субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України).

Згідно п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п.п. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Таким чином, для цілей сплати акцизного податку до "субєкт господарювання роздрібної торгівлі" відноситиметься субєкт господарювання за наявності наступних ознак:

1) здійснення продажу товарів, зазначених в пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а саме: пива, алкогольних напоїв (алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД пп. 14.1.5 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), тютюнових виробів (тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування пп.14.1.252 п.14 ст.14 Податкового кодексу України), промислових замінників тютюну, а також деяких паливо-мастильних матеріалів, перелік яких зазначено в пп.215.3.4 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України;

2) Продаж безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для некомерційного використання, в тому числі на обєктах громадського харчування.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Мінфіну від 23.01.2015 №14 "Про затвердження форми декларації акцизного податку, в графі 4 додатку 6 до декларації акцизного податку зазначається вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торгівельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Однак, ані Порядок заповнення та подання декларації акцизного податку, ані Податковий кодекс України не містить визначення поняття "некомерційного використання".

В той же час, положеннями п.п.14.1.36 ПК України та ст.42 Господарського кодексу України надано визначення поняттю "підприємництво" та "господарська діяльність".

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, будь-яке підприємство (юридична особа, крім неприбуткових організацій), купує нафтопродукти для комерційного використання у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного позивач стверджує, що словосполучення "комерційне використання" означає використання для цілей підприємницької діяльності, як виробничої так і невиробничої, у протиставленні до некомерційного використання тобто використання не для цілей підприємницької діяльності, а для побутових та інших особистих потреб.

При цьому, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків (абзаци перший та другий п.п. 14.1.212 п.14.1 ст. 14 Кодексу).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надавання йому торговельних послуг.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено, що може проводитися як роздрібна торгівля, так і торгівля нафтопродуктів субєктам господарювання через мережу АЗС.

Суд погоджується з такими доводами позивача та враховуючи викладене, зазначає, що позивач не зобов'язаний в даному випадку сплачувати акцизний податок при реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС іншим юридичним особам для їх комерційного використання.

Судом в ході судового розгляду також встановлено, що позивач у перевіреному періоді здійснював роздрібну торгівлю нафтопродуктів через орендовані ним АЗС, а також реалізацію ПММ контрагентами - покупцями, що підтверджується наданими позивачем до суду договорами, листами - повідомленнями, реєстрами отриманих та виданих податкових накладних тощо.

Таким чином, позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо декларування акцизного податку, на підтвердження чого позивачем надано суду декларації з акцизного податку (т.1 а.с.172-174, 176-178). Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Варвинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області № від 25.11.2015 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, у розмірі - 83435,00 грн., прийнято необґрунтовано та не у відповідності до вимог чинного законодавства, через що позовні вимоги в цій частині про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідачів відновити показники сум податкових зобов'язань ТОВ "Сістем Нафта" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в спірних актах перевірок, суд зазначає наступне.

На виконання вимог суду, Центральною ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області надані фактичні дані на підтвердження внесення результатів спірних перевірок до автоматизованої інформаційної системи. (т.1 а.с.127-128).

Зважаючи, що акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, суд зазначає, що інформація, що міститься в актах перевірок, використовується контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 ПК України, за вимогами якої податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ), податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ № 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій №165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосуються порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків актів, та витягу з АІС "Податковий блок" судом встановлено, що інформацію, викладену в актах відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині збільшення обсягів податкових зобов'язань з акцизного податку позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з акцизного податку, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України. Сама по собі здійснена ДФС податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу, результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків.

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, слід дійти висновку про протиправність дій податкового органу у вказаній частині. Самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд приходить до висновку, що ДФС зобов'язана вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі актів перевірки, та відновити в зазначених базах показники податкової звітності позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Зважаючи, що позовні вимоги в цій частині позивачем пред'явлені як до ДПІ у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області та Центральної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області (інспекції, на обліку в яких знаходиться позивач), так і до одночасно до податкових інспекцій, які виносили податкові повідомлення-рішення та в яких позивач на податковому обліку не знаходиться, суд доходить наступних висновків.

Враховуючи, що позивач на момент проведення спірних перевірок перебував на податковому обліку як платник податків у ДПІ у м.Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області, а з 03.06.2015 р. знаходиться на основному місці обліку в Центральній ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (т.1 а.с.136), суд вважає доцільним задовольнити позовну вимогу позивача в цій частині тільки щодо Центральної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Окремо суд зазначає, що для позивача основним контролюючим органом на час розгляду справи є Центральна ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, який і відповідає за інформацію, що внесена до бази даних на рівні ДФС України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд повинен керуватися критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України та перевіряти чи дотримувався суб'єкт владних повноважень, приймаючі (вчиняючи) рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта" до Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області, Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 25.11.2015 р., Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 16.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., № від 16.11.2015 р., Головного управління ДФС у Чернігівській області № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р., № від 08.02.2016 р.

Зобов'язати Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити показники сум податкових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Сістем Нафта" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, котрі були до проведення спірних перевірок.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Панченко О.В.