Справа № 826/24131/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Павлика Миколи Анатолійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року у справі за позовом адвоката Павлика Миколи Анатолійовича до Прокуратури Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Прокуратури Київської області, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив суд зобов'язати відповідача надати йому як захиснику ОСОБА_4 доступ до всіх матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадження №000249, зобов'язати відповідача розсекретити ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва Приндюка М.В. від 12.08.2013 та ухвали слідчого судді Глинянного В.П. цього ж суду від 11.10.2013 та надати ці ухвали для ознайомлення адвокату Павлику М.А.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 29 вересня 2015 року між Павликом Миколою Анатолійовичем як захисником та ОСОБА_4 укладено угоду про надання юридичних послуг, в тому числі на представництво в адміністративних судах, в прокуратурі України всіх рівнів, надання послуг захисника у кримінальному провадженні №0000249.

07 жовтня 2015 року позивач звернувся до Прокуратури Київської області з заявою про надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000249, оскільки на його думку всі матеріали та процесуальні документи досудового розслідування знаходяться у них. Згідно заяви, ОСОБА_4 засуджений вироком Ржищивського міського суду Київської області від 05.11.2014, а позивач як захисник взяв на себе зобов'язання щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, підготовки та подання до Верховного суду України заяви про перегляд судових рішень у зазначеному кримінальному провадженні. Раніше, позивач як захисник, не приймав участь у кримінальному провадженні, в тому числі в досудовому розслідуванні та судовому розгляді.

Листом прокуратури Київської області від 21.10.2015 №15/1-1490вих-15 повідомлено позивача, що слідчим управлінням прокуратури здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000249 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 368 КК України. 30.01.2014 відповідно до вимог статті 283 КПК України обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення направлено для розгляду по суті до Ржищівського міського суду Київської області. Вироком Ржищівського міського суду Київської області від 05.11.2014 ОСОБА_4 визнано винним за пред'явленим йому обвинуваченням та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисниками ОСОБА_4 до Апеляційного суду Київської області на вищезазначений вирок суду подані апеляційні скарги, які ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 залишені без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивачу роз'яснено що відповідно до статті 317 КПК України він може ознайомитись із матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні у вищезазначеному суді.

23 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом про розсекречення ухвал Апеляційного суду м. Києва у кримінальному провадженні №0000249 про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, зокрема ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва Приндюка М.В. від 12.08.2013, ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 11.10.2013. Позивачем також зазначено, що вказані ухвали в матеріалах кримінального провадження відсутні, у зв'язку із чим виникають сумніви щодо їх існування. У зв'язку із підготовкою заяви до Верховного суду України, позивач просив письмово повідомити його про винесення постанови прокурора про розсекречення зазначених ухвал, а також повідомити про можливість ознайомлення з ними.

Листом Прокуратури Київської області від 22.12.2015 №15/2-50вих15 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про ознайомлення з рішеннями Апеляційного суду м. Києва про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій. Також повідомлено, що у зв'язку із відсутністю необхідності вказані рішення не розсекречувалися та роз'яснено порядок оскарження до прокуратури вищого рівня та до суду.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права.

Проте, на думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями статті 3 названого Кодексу передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно частини першої статті 2 вказаного Кодексу завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною другою статті 290 КПК України передбачений порядок відкриття матеріалів іншій стороні. Так, зокрема, прокурор або слідчий за його дорученням зобов'язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом'якшенню покарання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Положеннями статті 317 КПК України передбаченого, що документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою). Після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку спірні відносини, що виникли між позивачем та відповідачем щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та розсекречення рішень суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, зі сторони останнього не є управлінськими, а повноваження щодо здійснення вказаних дій передбачені кримінальним процесуальним законодавством України.

Крім того, захист прав заявників, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшла позовна заява, перевірити відповідність заяви вимогам КПК України та дотримання відповідачем приписів кримінального процесуального законодавства України (в даному випадку надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, розсекречення рішень суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій).

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції послався на положення КПК України та вдався до перевірки звернень позивача відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтею 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що відповідні вимоги підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 203, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Павлика Миколи Анатолійовича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року скасувати та провадження у справі за позовом адвоката Павлика Миколи Анатолійовича до Прокуратури Київської області про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 04.08.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.