Справа № 805/891/16-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року справа №805/891/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Василенко Л.А., Васильєвої І.А., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у адміністративній справі № 805/891/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про часткове скасування вимоги від 05.02.2016 року № Ю-6294-17 про сплату боргу (недоїмки) на суму 100 000, 00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати вимогу відповідача від 05.02.2016 року № Ю-6294-17 про сплату боргу (недоїмки) частково на суму 100 000, 00 грн. ( а.с. 3-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.03.2016 року позивач отримав поштою вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2016 року № Ю-6294-17, в якій зазначено, що станом на 31.01.2016 року заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 928 372,03 грн. за звітні періоди з листопада 2014 року по грудень 2015 року включно.

Позивач вважає спірну вимогу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на підставі п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 позивач вважає себе звільненим від виконання своїх обовязків, визначених ч 2 ст. 6 Закону № 2464 на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Крім того, 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підприємство позивача знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що триває на території Донецької і Луганської областей.

За таких обставин, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано вимогу Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 05.02.2016 року № Ю-6294-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 928 372,03 грн.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. 9-4 розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 2464-VI звільнення платників єдиного соціального внеску від обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, повязується, зі знаходженням цього платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася (або проводиться) антитерористична операція.

Крім того, вказує на те, що не вимагається надання сертифікату Торгово-промислової палати для звільнення платника від сплати єдиного соціального внеску та для списання виниклої недоїмки з цього внеску. Зазначеним пунктом передбачене лише подання до органу фіскальної служби заяви.

Відповідач , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог повністю скасувавши вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 05.02.2016 року.

Зазначає, що позивачем не надано сертифікату Торгово-промислової палати України, наявність якого є обовязковою умовою для визнання сум недоїмки безнадійним боргом. Також, вказує, що підприємство знаходиться у м. Бердянськ, вул. Гагаріна, 7.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивача зареєстровано як юридичну особу у встановленому порядку 27.06.2001 року, включено до ЄДРПОУ за № 31424275, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 674323 (а.с. 9).

Місцезнаходження позивача згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - вул. Мурзи, 16/6, смт. Мангуш, Першотравневий район, Донецька обл., 87400.

Позивач перебуває на обліку у відповідача з 11.07.2001 року, про що свідчить довідка про взяття на облік платника податків від 27.06.2012 року № 53/10/18 (а.с. 10).

Відповідач є субєктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення ТОВ «Укрспемаш» від виконання своїх обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (зокрема, від обовязку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 13).

Зазначена заява отримана відповідачем 30.04.2015 року, про що свідчить вхідний штамп фіскального органу на копії заяви.

У відповідь на заяву позивача відповідачем направлено лист від 13.05.2015 року № 2865/08/05-40-013, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача, у звязку із тим, що у той час як ТОВ «Укрспецмаш» перебуває на обліку у відповідача за місцем державної реєстрації (м. Мангуш), фактично знаходиться у м. Бердянськ (Запорізька область), а не у зоні АТО. При цьому, ТОВ «Укрспецмаш» не надано сертифікат про засвідчення факту настання обставин непереборної сили та є чинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р (а.с. 14).

10.07.2015 року ТОВ «Укрспецмаш» звернулось до Донецької торгово-промислової палати із заявою про отримання сертифікату ТПП на підтвердження обставини непереборної сили (форс-мажору), що сталися на території проведення антитерористичної операції, для звільнення ТОВ «Укрмпецмаш» від виконання обовязків платника єдиного внеску та для не застосування до ТОВ «Укрспецмаш» відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обовязків платника єдиного внеску № ПР228 (а.с. 15-17).

15.07.2015 року Донецька торгово-промислова палата надала відповідь № 1012/12.12-03 ТОВ «Укрспецмаш» та розяснила, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яким звільнив осіб від виконання своїх обовязків визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. При цьому, підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подана ним до органу доходів і зборів. Зазначила, що Законом не передбачено у даному випадку підтверджувати ще й настання обставин непереборної сили та надання сертифікату (а.с. 17-18).

05.02.2016 року відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-6294-17, за якою вимагається від ТОВ «Укрспецмаш» сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2016 року в розмірі 928372,03 грн. (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку недоїмки за вимогою від 05.02.2016 року № Ю-6294-17 станом на 31.01.2016 року, недоїмка в розмірі 928 372,03 грн. складається із сум нарахування єдиного соціального внеску за період: листопад 2014 року 56213,52 грн.; грудень 2014 року 60552,81 грн.; січень 2015 року 58108,34 грн.; лютий 2015 року 61213,28 грн.; березень 2015 року 62658,03 грн.; квітень 2015 року 66145,62 грн.; травень 2015 року 58217,07 грн.; червень 2015 року 66323,35 грн.; липень 2015 року 78197,20 грн.; серпень 2015 року 73713,77 грн.; вересень 2015 року 83483,67 грн.; жовтень 2015 року 71989,52 грн.; листопад 2015 року 64314,31 грн.; грудень 2015 року 69809,64 грн. (а.с. 12).

Сума недоїмки за період з листопада 2014 року по грудень 2015 року також підтверджується карткою особового рахунку ТОВ «Укрспецмаш».

Наявність та сума податкового боргу не є спірними та сторонами не заперечується.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності винесення податковим органом вимоги щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску із урахуванням положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010 року (далі Закон України № 2464) та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі Закон України № 1669).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, щодо сплати єдиного внеску регулює Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) та Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) та Податковий кодекс України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року у справі № К/800/19383/15 клопотання Кабінету Міністрів України про зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року задоволено та зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року у справі № К/800/19383/15 задоволено частково касаційну скаргу Кабінету Міністрів України, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Юридичне місцезнаходженням позивача є, відповідно до Переліку від 30.10.2014 року та Переліку від 02.12.2015 року м. Мангуш, яке входить до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Разом з тим, фактично підприємство знаходиться у м. Бердянськ Запорізької області по вул. Гагаріна, 7, що підтверджується копією договору поставки № 175 від 21 січня 2015 року, у п. 10.1 якого зазначена адреса виробництва постачальника ТОВ «Укрспецмаш»: 71111 Україна, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Гагаріна, 7 (а.с. 81-82).

Крім того, у матеріалах облікової справи № 7/40 позивача мається «Положення про Бердянську філію ТОВ «Укрспецмаш», згідно якого зазначено, що філія розташована за адресою: Україна, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Гагаріна, 7 ( а.с. 83-85).

Тобто, фактичне місцезнаходження позивача не входить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Наведеним Законом внесено зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення пунктом 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону №2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VIІ, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

При цьому підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Зазначена норма проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 1 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8.

З огляду на дію зазначеної норми позивач звільнявся від виконання зобов'язань платника єдиного внеску встановлених частиною другою статті 6 Закону України 2464, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 15 жовтня 2014 року по 1 січня 2016 року, а не взагалі перерахувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Як вбачається з матеріалів справи спірна вимога сформована 05 лютого 2016 року відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (надалі Порядок № 577) затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку № 577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Розділом IV Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов'язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції заяву про визнання сум недоїмки безнадійним боргом та документи, що підтверджували б такий факт, позивачем до відповідача не надано.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України та Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування сформовано спірну вимогу.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у адміністративній справі № 805/891/16-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» до Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про часткове скасування вимоги від 05.02.2016 року № Ю-6294-17 про сплату боргу (недоїмки) на суму 100 000, 00 грн.- відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В.Жаботинська

Судді Л.А.Василенко

ОСОБА_2