Справа № 804/15824/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2016 рокусправа № 804/15824/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Трахт К.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи Іванченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 р. в справі № 804/15824/15 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд державного майна України, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із несвоєчасним виконанням судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд державного майна України, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просила стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період 18.12.2013 р. по 10.12.2015 р. з урахуванням індексу споживчих цін в розмірі 217851,30 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із несвоєчасним виконанням судового рішення в розмірі 103368,21 грн., зобов'язати відповідача перерахувати податок на доходи фізичних осіб в розмірі 37070,84 грн. та військовий збір в розмірі 3089,24 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 р. в справі № 804/13484/13-а, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 р., з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2014 р., встановлено факт незаконного звільнення позивача та зобов'язано Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області поновити її на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 14.06.2012 р. Одночасно суд постановив стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області заробітну плату за період з 14.06.2012 р. по 17.12.2013 р. Згідно з наказом Фонду державного майна України від 08.12.2015 р. № 185-р та наказом Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області від 10.12.2015 р. № 403-к позивача поновлено на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 14.06.2012 р., але приступила до роботи 11.12.2015 р. Заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2012 р. по 17.12.2013 р. виплачена відповідачем лише 23.09.2015 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 р. позов задоволено частково, стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.12.2013 р. по 10.12.2015 р. у розмірі 212584,94 грн., що є сумою без утримання податків та інших обов'язкових платежів; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 158730,30 грн., в задоволенні іншої частини відмовити, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що в порушення норм процесуального права судом першої інстанції справа розглянута в порядку письмового провадження за відсутності клопотання відповідача та заперечення відповідача щодо розгляду справи в порядку письмового провадження. Вказані порушення, на думку апелянта, призвели до порушення процесуальних прав відповідача. Також судом проігноровано клопотання відповідача про зупинення провадження у справі у зв'язку із наявністю кримінального провадження.

Крім того, судом неправильно застосовано Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., в частині обчислення суми середньої заробітної плати внаслідок включення до розрахунку щорічної відпустки в квітні 2012 р., матеріальної допомоги на оздоровлення, основної щорічної відпустки. Внаслідок зазначеного порушення судом неправильно розраховано середньоденну заробітну плату, що призвело до неправильного обчислення суми, що підлягає стягненню на користь позивача.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. В судовому засіданні 03.08.2016 р. представником відповідача наданні додаткові пояснення, якими фактично змінені вимоги апеляційної скарги. Відповідач просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 р. в справі № 804/13484/13-а з урахуванням ухвали суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2014 р. про виправлення описки встановлено факт незаконного звільнення позивача 13.06.2012 р. з посади заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області; зобов'язано Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 14.06.2012 р.; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.06.2012 р. по 17.12.2013 р. Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 р. по справі № 804/13484/13-а в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області допущена судом до негайного виконання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 р. постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 р. скасована, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.05.2015 р. постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2014 р. скасовано, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 р. залишено в силі.

У зв'язку невиконанням в добровільному порядку судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом 23.06.2015 р. видано два виконавчих листа: про зобов'язання Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 14.06.2012 р.; про стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 заробітної плати за період з 14.06.2012 р. по 17.12.2013 р.

Фондом державного майна України 08.12.2015 р. видано наказ № 185-р про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 14.06.2012 р.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 10.12.2015 р. № 403-к ОСОБА_1 оголошено наказ Фонду державного майна України від 08.12.2015 р. № 185-р.

Отже, фактичне виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 р. в справі № 804/13484/13-а, яка звернута до негайного виконання 17.12.2013 р., в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області відбулось 10.12.2015 р.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, тобто за період з 18.12.2013 р. по 10.12.2015 р.

При здійсненні розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції застосовано довідку № 26 від 07.07.2015 р. про середню заробітну плату (дохід) за час вимушеного прогулу, в якій зазначено заробітну плату, отриману позивачем у квітні та травні 2012 р. При цьому судом не взято до увагу уточнюючу довідку, в якій середня заробітна плата розрахована із заробітної плати, отриманої позивачем у квітні 2012 р., оскільки в травні 2012 р. позивач перебувала у відпустці.

Відмовляючи у задоволення позову в частині зобов'язання відповідача перерахувати податок на доходи фізичних осіб в розмірі 37070,84 грн. та військовий збір в розмірі 3089,24 грн., суд першої інстанції зазначив, що перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового внеску є обов'язком податкового агенту, яким є відповідач, в силу приписів Податкового кодексу України.

Також суд першої інстанції вважав, що така категорія доходу, як сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка присуджується за рішенням суду, має одноразовий характер, у зв'язку з чим індексації не підлягає.

Крім того, враховуючи, що вимога про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату середньої заробітної плати пов'язана з виплатою середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, тобто не з раніше нарахованого і вчасно не виплаченого доходу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Предметом апеляційного перегляду є постанова суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене в апеляційному порядку.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи у межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції частково обґрунтованим.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відтак, оскільки судове рішення в частині поновлення позивача на посаді виконане 10.12.2015 р., позивача допущено до роботи 11.12.2015 р., є правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, тобто за період з 18.12.2013 р. по 10.12.2015 р.

Спірним питанням при апеляційному розгляді справи є розмір середньоденного заробітку, з якого повинна обчислюватися сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100), відповідно до п. 5 якого нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абз. 1, 3 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як встановлено п. 4 Порядку № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 03 травня 2012 р. по 01 червня 2012 р. позивач перебувала у відпустці, що підтверджено наданою представником відповідача в судовому засіданні копією наказу № 110-НВ від 23.04.2012 р. У зв'язку із надання щорічної основної відпустки позивачу виплачена в травні 2012 р. матеріальна допомога на оздоровлення.

Крім того, в судовому засіданні позивачем підтверджений факт надання у травні 2012 р. щорічної основною відпустки, виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, а також ненарахування та невиплати за травень 2012 р. заробітної плати.

Відтак, з огляду на приписи п. 4 Порядку № 100, для розрахунку середньомісячного заробітку з метою обчислення суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, що підлягає стягненню на користь позивача, не враховується дохід, отриманий позивачем у травні 2012 р.

Тобто, судом першої інстанції помилково не взято до уваги уточнюючу довідку про середню заробітну плату (дохід) за час вимушеного прогулу (а.с. 105), у зв'язку з чим невірно розрахована середньоденна заробітна плата, з якої визначається сума, що підлягає стягненню на користь позивача.

З вказаної довідки вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 415,22 грн.

З урахуванням кількості робочих днів в період до виконання судового рішення (2013 р. - 10 робочих днів, 2014 р. - 251 робочий день, 2015 р. - 235 робочих днів), розмір заробітної плати за час затримки виконання судового рішення становить 205949,12 грн. (496 робочих днів х 415,22 грн.), що є сумою без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутою на користь позивача суми за час затримки виконання судового рішення.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги пояснення представника відповідача з вимогою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Оскільки відповідачем змінені вимоги апеляційної скарги після спливу строку на апеляційне оскарження, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції позбавлений компетенції на прийняття таких змін до апеляційної скарги, відповідно, відсутні процесуальні підстави для надання правової оцінки доводам відповідача, викладеним в письмових поясненнях від 03.08.2016 р.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Ухвалою судді-доповідача про відкриття апеляційного провадження у справі відстрочено апелянту сплату частини судового збору до вирішення справи по суті, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 88, 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3396,88 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 р. в справі № 804/15824/15 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 р. в справі № 804/15824/15 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд державного майна України, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із несвоєчасним виконанням судового рішення змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (р.н.п.о.к.п.п. НОМЕР_1) заробітну плату за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 18 грудня 2013 р. по 10 грудня 2015 р. у розмірі 205949 (двісті п'ять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 12 коп., що є сумою без утримання податків та інших обов'язкових платежів.».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, рахунок отримувача: 1004; КБКД 22030101; Код з ЄРДПОУ: 37989274; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська; Код банку отримувача (МФО): 805012) з бюджетних асигнувань Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (, місце розташування - вул. Центральна, 6, м. Дніпропетровськ, 49000) судовий збір у розмірі 3396 (три тисячі триста дев'яносто шість) грн. 88 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 05.08.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко