Справа № 826/24514/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2016 року № 826/24514/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію прав з видачею свідоцтва про право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, площею 178,1 кв.м.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві замінено правонаступником - Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві (далі - відповідач, ГТУЮ у м. Києві).

В судовому засіданні ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договорами купівлі-продажу земельної ділянки та частини житлового будинку від 27.11.2006, позивач придбала у власність земельну ділянку площею ? від 0,0604 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на АДРЕСА_1, а також ? частину житлового будинку за АДРЕСА_1. Зазначені договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.11.2006 та зареєстровані в реєстрі за № 3607 та за № 3604 відповідно.

З матеріалів справи також видно, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.11.2007 у справі № 2-3120/07, за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення меж роздільного користування земельною ділянкою, позов задоволено: затверджено розподіл земельної ділянки № НОМЕР_1 за парканом, занесеним до планшетів Головкиївархітектури, та в його межах визнано право ОСОБА_1 конкретного користування земельною ділянкою позначеною на плані цифрами 10-11-12-13-7-8-9-10; визнано, що за розподілом земельної ділянки № НОМЕР_1 за парканом, занесеним до планшетів Головкиївархітектури ОСОБА_1, як власник, має право самостійно користуватись надвірними спорудами та земельними насадженнями, та право зводити на своїй частині земельної ділянки будинки та споруди, проводити сплату податків, страхових внесків та інших платежів, проводити відчуження належної їй частини земельної ділянки. Зазначене судове рішення набрало законної сили 09.12.2010.

02.03.2007 позивачу виданий державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею ? від 0,0604 га по АДРЕСА_1, копія якого наявна в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільської районної у м. Києві державної адміністрації) від 21.01.2008 № 70 надано дозвіл ОСОБА_1 на проектування та реконструкцію ? частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

27.12.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві зареєстровано декларацію про готовність об'єкта по АДРЕСА_1 до експлуатації після здійснення реконструкції.

10.01.2013 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» в технічний паспорт внесено зміни про прийняття в експлуатацію об'єкта, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 27.12.2012, літера А1-І, ІІ прибудова до житлового будинку загальною площею 178,1 кв.м., житловою площею 125,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому позивач неодноразово зверталась з відповідними заявами до реєстраційної служби з метою зареєструвати право власності на вказаний об'єкт нерухомості, за результатами розгляду яких їй було відмовлено у державній реєстрації прав.

Водночас, 17.06.2015 державний реєстратор прав на нерухоме майно УДР ГТУЮ у м. Києві, за результатами розгляду заяви від 05.06.2015 за № 11727273, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру АДРЕСА_1, встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим, керуючись п. 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийняв рішення № 22150637 про зупинення розгляду вказаної заяви.

Вказане рішення мотивовано наявністю суперечностей між правовстановлюючими документами та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації та довідкою БТІ, а також тим, що згідно з договором купівлі-продажу частини житлового будинку та розпорядженням Подільської районної у м. Києва державної адміністрації позивач придбала ? частини будинку, а не квартиру № 1, тобто вказаний будинок перебуває у спільній частковій власності та, відповідно, в силу вимог п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, необхідно подати відповідні письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції та/або заяви співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст. 9 названого Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не проводиться державна реєстрація права власності (приватна власність) на квартиру АДРЕСА_1, площею 178,1 кв.м., у зв'язку з чим, позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію прав з видачею свідоцтва про право власності на таку реконструйовану квартиру.

При цьому, суд зауважує, що позивач не оскаржує зазначене рішення від 17.06.2015 № 22150637 про зупинення розгляду заяви від 05.06.2015 за № 11727273 щодо проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги посилання позивача, як на підставу для зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію прав з видачею свідоцтва про право власності на реконструйовану квартиру № 1 за вказано адресою, на протиправність рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийнятих за результатами неодноразового звернення позивача до відповідача, оскільки, по-перше, позивач в межах даної адміністративної справи не оскаржує такі рішення, по-друге, передбачений ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження таких рішень сплинув.

В той же час, сторонами не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що за результатами розгляду заяви від 05.06.2015 за № 11727273 щодо проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру № 1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, прийнято кінцеве рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації.

Таким чином, з огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України та Законами України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, зважаючи на те, що, по-перше, позивач не оскаржує рішення відповідача стосовно вирішення його прав щодо реєстрації зазначеної квартири, по-друге, суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення відповідних питань та підміняти інший орган державної влади - відповідача, у зв'язку з чим у суду відсутні належні правові підстави для зобов'язання ГТУЮ у м. Києві прийняти рішення про державну реєстрацію прав з видачею свідоцтва про право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, площею 178,1 кв.м.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, судовий збір сплачений позивачем відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко