Справа № 308/14907/15-а
Суддя: Амарович В. П.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/304/20/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Амаровича В. П.,

при секретарі - Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції Брольницької Маряни Романівни та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 702614 від 17 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, у якому просить визнати дії інспектора 4 роти батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції Брольницької Маряни Романівни щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 702614 від 17 грудня 2015 року незаконними та скасувати вказану постанову. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2015 року він проїжджав на своєму автомобілі марки «Skoda Octavia А5», державний номер НОМЕР_1 по вул. І.Франка у м. Ужгород. Повернувши з вулиці Загорська на вулицю І.Франка він зупинився на вимогу працівника поліції в тому місці, де йому показали. На вимогу інспектора ним були пред'явлені документи на автомобіль та посвідчення водія. Однак, з невідомих йому причин, інспектором 4 роти батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції Брольницькою М.Р. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 702614 від 17 грудня 2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Разом з цим вважає, що у нього є всі підстави вважати оскаржувану постанову незаконною, передчасною та такою, що прийнята з грубим порушенням вимог ст. ст. 8, 19, 55, 57 Конституції України, ст. 2 КАС України та ст. ст. 2, 245, 252, 255, 256, 268, 278, 280 КУпАП з огляду на те, що при її винесенні інспектором не вчинені дії, пов'язані з роз'ясненням йому змісту ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що призвело до позбавлення його права володіти інформацією про свої права як громадянина України, так і водія транспортного засобу. Також рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року роз'яснено, що законодавством встановлений вичерпний список правопорушень, до яких запроваджується скорочена процедура розгляду, до якого не належить правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому інспектор поліції не мала законних повноважень для винесення оскаржуваної постанови на місці скоєння правопорушення. Крім цього, відсутні будь-які докази на підтвердження порушення ним вимоги дорожнього знака 5.19.4 «Зупинка забороняється: на виїздах від прилеглої території і ближче 10 м від них з обох боків». Одночасно при винесення постанови інспектором не було враховано обставини, передбачені ст. 280 КУпАП. Крім цього, він при винесення оскаржуваної постанови заявляв клопотання про надання можливості відкласти розгляд справи з метою залучення адвоката для представництва його інтересів, однак інспектор таке до уваги не взяв, чим порушив його право на захист, яке передбачене ст. 268 КУпАП та ст. 55 Конституції України. Тому просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, а тому суд розглядає справу у їх відсутності, що відповідає положенням ст. 128 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2015 року інспектором 4 роти батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції Брольницькою М.Р. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 702614, згідно якої ОСОБА_1 за порушення п. 15.9 «г» ПДР України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється, зокрема, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі системного аналізу вказаних правових положень, суд приходить до висновку, що розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №702614 від 17 грудня 2015 року на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Крім цього, як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що інспектор поліції як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, однак доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення законодавчих положень інспектором поліції не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували б позицію позивача.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення є підставою для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 70, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов - задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора 4 роти батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції Брольницької Маряни Романівни щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 702614 від 17 грудня 2015 року незаконними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 ПС2 № 702614 від 17 грудня 2015 року, винесену інспектором 4 роти батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції Брольницькою Маряною Романівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:Амарович В. П.