Справа № 642/678/16-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 р.Справа № 642/678/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2016р. по справі № 642/678/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Харківської митниці ДФС (далі - Харківська митниця, відповідач), в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 732/80700/15 від 28 січня 2016 року заступника начальника Харківської митниці ДФС Гриценка Сергія Миколайовича, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 (п'ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2016 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач надав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити її вимоги без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 28.07.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2015 року о 21 год. 13 хв. в зону митного контролю митного поста "Гоптівка" Харківської митниці ДФС з України в напрямку Російської Федерації в'їхав автомобіль Мегсеdes-Веnz Е220, реєстраційний знак НОМЕР_1 (країна реєстрації Литва) під керуванням громадянина України ОСОБА_1

Під час проведення митного контролю було встановлено, що за даними обліку транспортних засобів ЄАІС ДФС, вказаний автомобіль ввезено на митну територію України громадянином України ОСОБА_1 24.12.2014 року через митний пост "Нові Яриловичі" Чернігівської митниці Міндоходів в режимі "транзит" з метою особистого користування, що підтверджується копією Витягу (а.с. 24, 25).

28 січня 2016 року згідно з постановою в справі про порушення митних правил № 732/80700/15 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. (а.с. 5, 6).

Не погодившись з прийнятою постановою відповідача, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова в справі про порушення митних правил № 732/80700/15 від 28 січня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події порушення митних правил та вини ОСОБА_1 в його вчиненні, розмір адміністративного стягнення накладено правомочною посадовою особою та в межах санкції статті. Суд першої інстанції зазначив, що порушення, вчинене позивачем, є триваючим та фактично виявлене лише 30 листопада 2015 року і саме з цієї дати слід відрахувати строк накладення адміністративного стягнення, а оскільки позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, оскаржувана постанова відповідача є правомірною та такою, що прийнята в межах його повноважень та у відповідності до вимог закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 ст. 93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення 10 діб, а отже ОСОБА_1 повинен був до двадцяти чотирьох год. 03.01.2015 року доставити свій транспортний засіб до органу доходів і зборів для подальшого вивезення за межі митної території України або поміщення в інший митний режим.

До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Статтею 192 МК України визначено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому, перевізник зобов'язаний:

1)вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2)терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 МК України внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 192 МК України передбачено дії перевізника у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 від 30.11.2015 року, відповідно до яких порушення терміну транзиту сталося внаслідок поламки АКПП автомобіля, який після діагностики на СТО 05.01.2015 року евакуатором було доставлено до гаражу, де він і знаходився до установки в листопаді 2015 року б/в АКПП та надав копію наряд-заказу № 0002 від 05.01.2015 року СТО "Старт" (м. Харків, вул. Котлова, 54) щодо діагностики АКПП, та копію наряд-заказу № 0475 СТО "Старт" про установку з 28.11.2015 по 30.11.2015 рік б/в АКПП та заміни масла і фільтра (а.с. 26-27, 29-30).

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012р. за № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 р. за №1669/21981, визначено наступне:

1) особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили;

2) документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

3) обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

4) факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (псування, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012р., №657 "Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого режиму" залежно від характеру аварії документи, що підтверджують її наявність і тривалість дії можуть видаватися державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції і якщо факт аварії має місце, то до письмової заяви громадянином додаються документи, що підтверджують даний факт аварії, видані компетентними органами.

В ході розгляду справи свідок ОСОБА_3 пояснив, що з позивачем перебуває у дружніх стосунках. Автомобіль позивача марки Мегсеdes-Веnz Е220 у зв'язку з поломкою деякий час знаходився на його подвір'ї, а потім був доставлений на СТО для проведення ремонтних робіт.

В свою чергу, жодних документів, підтверджуючих настання обставин непереборної сили, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надав та з заявою про факт настання обставин непереборної сили до митного органу не звертався. Позивач не надав будь-яких доказів, які б спростували дані, наведені в протоколі про порушення митних правил № 732/80700/15 від 28 січня 2016 року, та не навів обґрунтованих підстав, з яких зазначена постанова в справі про порушення митних правил підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що адміністративне стягнення щодо нього застосовано поза строками накладення адміністративного стягнення є безпідставним, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі статтею 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час - не заперечується позивачем, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 МК України не може розглядатись як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 30.11.2015 року, то оскаржувана постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією ВАСУ у справах № К/800/8583/16 (459/3415/15-а) від 09.06.2016р., №К/800/45025/15 (452/412/15-а) від 14.06.2016р.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Харківською митницею доведено правомірність свого рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2016р. по справі № 642/678/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 01.08.2016 р.