Справа № 820/3156/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р. Справа № 820/3156/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

07.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить: визнати

- бездіяльність відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі по тексту ГУМВС України в Харківській області) щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку вихідної одноразової грошової допомоги, а саме: за період з 07.11.2015 року по 10.03.2016 року - протиправною;

- зобов'язати відповідача виплатити їй середній заробіток за весь час затримки належних позивачу коштів по виплаті на день звільнення, по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2016 року по справі № 820/11568/15 визнано противоправною бездіяльність ГУМВС України Харківській області щодо не виплати їй вихідної одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов'язано ГУМВС України в Харківській області виплатити їй вихідну одноразову допомогу при звільненні в розмірі встановленому ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та де яких інших осіб». 10.03.2016 року ГУМВС України в Харківській області їй виплачено вихідну одноразову грошову допомогу при звільненні, але у виплаті середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного - рахунку вихідної одноразової грошової допомоги відмовлено (лист за вих. № 9/Г-70 від 04.04.2016 року). Вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень своєю бездіяльністю порушив її право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку вихідної одноразової грошової допомоги, а саме за період з 07.11.2015 року по 10.03.2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Так, судовим рішенням зобов'язано ГУМВС України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені - одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі, встановленому ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб» з 07.11.2015 року по 10.03.2016 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 07.11.2015 року по 10.03.2016 року, оскільки з урахуванням судового рішення по справі №820/11568/15 встановлено, що відповідачем несвоєчасно здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Таким чином, у відповідності до статті 117 КЗпП України, судом встановлено невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, отже як наслідок власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування, оскільки спір вирішено на користь працівника. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку вихідної одноразової грошової допомоги, а саме: за період з 07.11.2015 по 10.03.2016 протиправною, суд виходив з того, що оскільки, судовим рішенням у справі №820/11568/15, відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки належних позивачеві коштів по виплаті на день звільнення по день фактичного розрахунку, з підстав того, що виплата працівникові його середнього заробітку здійснюється за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а оскільки на момент звернення позивача із даним позовом до суду із ним не було проведено остаточного розрахунку, то дана вимога є передчасною.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач - ГУМВС України в Харківській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, а саме: Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, Постановою Кабінету Міністрів України від «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294. В обґрунтування своєї позиції посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення згідно положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає скасуванню.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ. Наказом ГУМВС України в Харківській області України в Харківській області від 05.11.2015 року № 594 о/с звільнена за ст. 64 «Г» (через скорочення штатів).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2016 року у справі № 820/11568/15, яка 02.03.2016 року набрала законної сили, окрім іншого, визнано протиправною бездіяльність ГУМВС України в Харківській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та зобовязано ГУМВС України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі встановленому ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом встановлено, що на виконання рішення суду відповідачем одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 виплачено, що підтверджено довідкою УФЗБО ГНП в Харківській області від 26.07.2016 року вих. № 1020/119-29/01-2016 (а.с. 69).

ОСОБА_1 звернувся до ГУМВС України в Харківській області із заявою про виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку вихідної одноразової допомоги, а саме: за період з 07.11.2015 року по 10.03.2016 року.

У відповідь на вказане звернення, ОСОБА_1 управління національної поліції в Харківській області, листом від 04.04.2016 року №9/Г-70, повідомило позивача про те, що одноразова грошова допомога у розмірі 14937 грн. 76 коп. була перерахована на особисту картку Приватбанку 10 березня 2016 року. Щодо виплати середнього заробітку, зазначено, що правовий і соціальний статус, умови проходження служби працівниками міліції, розміри і порядок виплати їм грошового забезпечення регулюються окремим законодавством, а саме: Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV та іншими нормативно-правовими актами. При цьому трудове законодавство (у тому числі Кодекс законів про працю України) на працівників міліції не поширюється (а.с. 9-10).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Між тим, колегія суддів зазначає, що правовідносини щодо виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу працівників органів внутрішніх справ, у тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні (на час звільнення позивача зі служби) були врегульовані Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393.

Зазначеними нормативно-правовими актами не передбачено стягнення компенсації за затримку розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Згідно п. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.1999 року № 13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що правові висновки, викладені Верховним судом України в постанові від 15.09.2015 року по справі № 21-1765а15 та в постанові від 29.01.2014 року по справі № 6-144ц13 не стосуються правовідносин, що виникли між сторонами в даній справі, тобто правовідносин однією із сторін яких є особа, що проходить службу в органах внутрішніх справ України.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів, не погоджується з висновком суду першої інстанції, про застосування до спірних правовідносин приписів КЗпП України, оскільки законодавством України не передбачено можливості стягнення компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні співробітників органів внутрішніх справ.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року ухвалена судом з порушенням норм матеріального права, що відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, є підставою для її скасування та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись приписами ст. 94 КАС України, колегія суддів приймає рішення про необхідність стягнення з Державного бюджету на користь ГУМВС України в Харківській області 606,32 грн у відшкодування витрат, понесених зі сплатою судового збору (платіжне доручення № 172 від 06.07.2016 року, а.с. 53).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 94, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 серпня 2016 року.