Справа № 822/701/16
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/701/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ніколайчук М.Є.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

02 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

До початку розгляджу справи сторони подали заяви про розгляд даної справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 проходив службу в органах та підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України, правонаступником якого відповідно до п.2 Указу Президента України від 16.01.2013 року №20 "Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій" є Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Наказом Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області №544 від 26.08.2015 року позивача звільнено із служби у відставку із зняттям військового обліку за станом здоров'я.

Відповідно до витягу з протоколу №1 від 08.02.2016 року, позивач є інвалідом ІІІ групи та згідно свідоцтва про хворобу НОМЕР_1 захворювання дійсно пов'язані з проходженням військової служби.

Згідно витягу з протоколу №1 від 08.02.2016 року комісія з призначення одноразової грошової допомоги вирішила виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у сумі 36738 грн., згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №908 від 11 липня 2007 року (далі - Порядок №908).

При цьому, під час проведення розрахунку розміру призначеної та виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи у розмірі 36 місячного грошового забезпечення на момент звільнення, відповідачем враховувались посадовий оклад за останньою посадою, надбавка за вислугу років та оклад за спеціальним званням без врахування грошового забезпечення (окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На думку позивача, одноразова грошова допомога повинна нараховуватись та виплачуватись в порядку та на умовах, визначених Порядком №908 в розмірі 36-місячного грошового забезпечення, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Вважаючи вище вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком та зважає на наступне.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту, їх права та обов'язки визначаються Кодексом цивільного захисту України, Законом України "Про затвердження дисциплінарного статуту служби цивільного захисту", Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою КМУ № 593 від 11 липня 2013 року (далі - Положення).

Статтею 101 Кодексу цивільного захисту України, зазначене, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно з Положенням, особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом, приймають присягу служби цивільного захисту і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання, а також належать до персоналу (кадрів) ДСНС України. Статус їх підтверджується службовим посвідченням тощо.

Отже, позивач є особою, статус якої визначено та регулюється відповідно до положень Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до статті 115 Кодексу цивільного захисту України (далі - Кодекс), держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 118 Кодексу цивільного захисту України, передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Так, згідно ч.2 вказаної статті, у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У всіх випадках розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту не може бути меншим за стократний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на час виплати допомоги (ч.3 ст.118).

В свою чергу, Кодексом цивільного захисту України передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Однак, цим Кодексом не встановлено сам порядок виплати такої одноразової грошової допомоги так як і не встановлено виходячи із яких видів оплати праці повинен обраховуватися розмір цієї допомоги, а лише зазначено, що порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України (стаття 125 Кодексу).

Разом з тим, такий порядок виплати одноразової грошової допомоги встановлений Порядком №908, прийнятим на реалізацію права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень статті 118 Кодексу особами, статус яких регулюється цим Кодексом.

Відповідно до п.2 Порядку №908, одноразова грошова допомога виплачується особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Пунктом 3 Порядку №908 передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

Таким чином, враховуючи зазначене, розмір одноразової грошової допомоги повинен розраховуватися виходячи саме з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою відповідно до вказаного порядку від 11 липня 2007 р. №908.

Позивач посилається на те, що відповідно до пункту 1 Постанови №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Вказує на те, що дана норма кореспондуються з положеннями частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІ1 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В такому випадку, Кодекс цивільного захисту України, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанова №1294 по іншому визначають елементи грошового забезпечення, ніж Порядок №908, який звужує перелік виплат, які складають грошове забезпечення.

А тому, враховуючи визначені в ч.4 статті 9 КАС України загальні засаді пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідач повинен застосовувати норми статті 118 Кодексу цивільного захисту України та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають вищу юридичну силу, та обчислювати одноразову грошову допомогу виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Колегія суддів критично ставиться до зазначених доводів, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, дійсно згідно статті 125 Кодексу цивільного захисту України, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Постанови №1294 та аналогічних положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Проте відповідно до Порядку №908, розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

Однак, при визначенні нормативно правового акту, який підлягає застосуванню до даних правовідносин, необхідно враховувати те, яким саме нормативно-правовим актом визначено правовий статус особи, яка претендує на отримання одноразової грошової допомоги.

Як вже зазначалося вище, позивач є особою, статус якої визначено саме положеннями Кодексу цивільного захисту України, а тому на нього не розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже підстави для врахування положень цього закону під час нарахування грошової допомоги відсутні.

Таким чином, положення Постанови № 1294 та Порядку №908 мають однакову юридичну силу, а тому для визначення нормативно-правового акту, що підлягає застосування необхідно враховувати принцип переваги спеціального законодавства над загальним.

Отже, враховуючи те що Постанова N 908 від 11 липня 2007 р. Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту регулюються відносини по відношенню до осіб, статус яких визначено Кодексом цивільного захисту України, саме такою особою і є позивач, то застосуванню підлягають положення саме Порядку №908, оскільки в даному випадку вони є спеціальними по відношенню до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294.

Також, не можна взяти до уваги посилання позивача в запереченні на практику викладену в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року № 21-169а14. Протиправність дій відповідача підтверджено і ухвалами Вищого адміністративного суду України, зокрема, по справах № К/9991 /62408/12, К/800/30917/13, оскільки у зазначених справах висновки зроблені ВСУ стосувались особи, статус якої визначено саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому підстави для врахування висновку ВСУ при розгляді даної справи відсутні.

Врахувавши наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги позивача діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.