Справа № 490/5838/16-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/495/2016 Справа № 490/5838/16-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2016 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С. ,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Набатова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому остаточно просив просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не встановлення норм споживання води та водовідведення відповідно до "Методики визначення нормативів питного водопостачання населення", затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 року № 148 станом на 06 червня 2016 року ;та зобов'язати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради закінчити процес затвердження норм споживання води та водовідведення та встановити такі норми згідно з «Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення», затвердженою Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 року №148.

В обгрунтування позову позивач послався на те, що всупереч положенням п. 1.4 Методики та роз'ясненням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, наданим у листі від 28 жовтня 2014 року "Щодо застосування норм постанови "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" відповідач не затверджує норми споживання питної води населенням починаючи з 1988 року, які мають враховуватися під час нарахування оплати за послуги водопостачання та водовідведення. Такий стан речей за твердженням позивача призвів до перевищення у 2,25 разів встановлену соціальну норму споживання, що в свою чергу звужує соціальну захищеність позивача щодо права на нарахування достатніх розмірів пільг і субсидій на водопостачання та водовідведення.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, посилаючись на те, що всупереч положень пункту 1.4 Методики в м.Миколаєві застосовуються нормативи постачання води та водовідведення за нормами, встановленими рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №385 від 26.06.1998 року. Проте відповідач зобовязаний був вперше затвердити нормативи питного водопостачання а отже й норми споживання, в період з 17.10.2005 року по 17.10.2008 року , але не зробив цього до часу звернення до суду з цим позовом.

Оскільки він мешкає в квартирі, яка перебуває у комунальній власності , а в квартирі не встановлено лічильника води - МКП «Миколаївводоканал» нараховує плату за нормами спосживання, встановленими відповідачем ще у 1998 році, тобто плата за воду нараховується незаконним шляхом. За такого, порушено його право на оплату послуг та водовідведення у розмірі, встановленому відповідно до чинного законодавства. Вважає, що норма споживання води повинна бути в декілька разів менша, ніж на теперішній час, отже задволення цього позову необхідно йому для майбутнього звернення до суду за стягненням зайво переплачених коштів за надлишково нараховані об'єми споживання води.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що до міського бюджету щорічно закладаються суми, які направлені на втілення у життя розділу 4 Методики визначення нормативів питного водопостачання населення. Підтвердженням цього є укладення і часткове виконання Договору № 28-1-16 / 183 на надання послуг із створення науково-технічної продукції від 15.04.2016 року із здійснення "розрахунку нормативів питного водопостачання для населення м.Миколаєва" , що є черговим етапом в процесі підготовки відповідно до Методики , до того ж у бюджет було закладено грошову суму на проведення розрахунку нормативів питного водопостачання відповідно до Методики.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 мешкає в квартирі, яка є власністю Миколаївської міської ради, у якій не встановлено лічильника води.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2015 року у справі № 490/4858/15-а, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо затвердження норм споживання води та водовідведення відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 року №148 .

Позивач в травні 2015 року звертався до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо затвердження норм споживання води та водовідведення згідно з «Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення», затвердженою Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 року №148.

При вирішенні даної справи, суд прийшов до висновку, що з системного аналізу Методики та Порядку розроблення норм та затвердження нормативів питного споживання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1107 від 25 серпня 2004 року слідує, що обов'язок органу місцевого самоврядування щодо затвердження раз на три роки нормативу стосується саме нормативу питного водопостачання (п. 7.2 Методики), а не норми споживання питної води населенням, що є різними за значенням поняттями. Пункт 1.4 Методики прямо вказує, що лише розрахунок норми споживання питної води населенням здійснюється згідно розрахунку нормативів питного водопостачання. Про те, що решта положень Методики також регулює суспільні правовідносини у сфері визначення норм споживання питної води населенням у п. 1.4 Методики не йдеться.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суди прийшли до висновку, що затвердженню норм споживання води та водовідведення відповідно до Методики передує розробка нормативів питного водопостачання спеціалізованими науково-дослідними організаціями, яка здійснюється на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування, а також погодження цих нормативів з місцевими органами виконавчої влади з питань охорони здоров'я, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Як встановлено матеріалами справи, у листопаді 2014 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження норм споживання води відповідно до нормативно-правових актів.

Листом від 8 грудня 2014 року за № І-3912-1/л позивача повідомлено про те, що порушене питання може вирішуватись після прийняття бюджету на 2015 рік.

З наданих стороною відповідача до суду апеляційної інстанції документів вбачається, що на момент розгляду справи судом першої інстанції Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради прийнято рішення від 13 листопада 2015 року № 1008 «Про затвердження поточних індивідуальних технологічних нормативів використання питної води МКП «Миколаївводоканал».

Вказаним рішенням затверджено розроблені державним підприємством «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства», погоджені управлінням екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївським регіональним управлінням водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України поточні індивідуальні технологічні нормативи використання питної води МКП «Миколаївводоканал».

Як вбачається з Постанови по справі № 490/11009/15-а від 04 квітня 2016 року Центрального районного суду м. Миколаєва , ухваленої по справ за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, залишеної без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 року - в задоволенні позову було відмовлено.

Позивач в грудні 2015 року звертався до суду з позовом до відповідача, в якому просив зобов'язати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради затвердити норми згідно з «Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення», затвердженою Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 року №148. При вирішенні даної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання затвердити норми споживання води та водовідведення згідно з «Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення», затвердженою Держжитлокомунгоспу України від 27.09.2005 року №148, задоволенню не підлягають, оскільки , відповідачем вчиняються дії щодо розробки та затвердження названих норм, а тому є передчасними, без виконання вказаної вище процедури, затвердження є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1107 затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання.

Пунктом 4 названого Порядку визначено, що нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються та науково обґрунтовуються згідно з Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення спеціалізованими науково-дослідними організаціями на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними після погодження з місцевими органами виконавчої влади з питань охорони здоров*я, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Методика визначення нормативів питного водопостачання населення розробляється та затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства за погодженням з центральними органами виконавчої влади з питань охорони здоровя, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27 вересня 2005 року № 148, затверджено Методику визначення нормативів питного водопостачання населення (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2005 року за № 1210/11490).

Пунктом 1.3 названої Методики встановлено, що остання є обов*язковою для застосування науково-дослідними організаціями, які будуть розробляти нормативи питного водопостачання для конкретних населених пунктів.

На підставі п. 1.4. Методики нормативи водопостачання, визначені за даною методикою, використовуються також для розрахунку та встановлення норм споживання питної води населенням (далі - норми водоспоживання) в залежності від ступеня благоустрою житлових будинків.

Отже, затвердженню норм споживання води та водовідведення відповідно до Методики передує розробка нормативів питного водопостачання спеціалізованими науково-дослідними організаціями, яка здійснюється на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування, а також погодження цих нормативів з місцевими органами виконавчої влади з питань охорони здоров*я, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Як вбачається з матеріалів справи, такі дії вчиняються відповідачем після звернення позивача.

Також в судове засідання представником відповідача надані докази, що 15 квітня 2016 року між департаментом житлово-комунального господарства ММР та ДП «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства», укладено Договір № 28-1-16 / 183 на надання послуг із створення науково-технічної продукції - із здійснення "розрахунку нормативів питного водопостачання для населення м.Миколаєва, строк дії якого до 31.12.2016 року.

Із врахуванням викладеного та наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не встановлення норм споживання води та водовідведення відповідно до вказаної Методики станом на 06 червня 2016 року - не підлягають задоволенню, оскільки після звернення позивача відповідачем вчиняється низка послідовних дій щодо розробки та затвердження названих норм.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача закінчити процес затвердження норми споживання води та водовідведення згідно з названою Методикою та встановити такі норми , то такі вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки , вищевикладеним підтверджується , що відповідачем вчиняються дії щодо розробки та затвердження названих норм, а тому без виконання вказаної вище процедури таке затвердження є неможливим.

А вимоги щодо «зобов'язати закінчити процес затвердження" і так випливають з вимог законодавства і додатковому захисту не підлягають. Крім того при цьому суд враховує, що з пояснень позивача в судовому засіданні слідує, що задволення заявлених вимог необхідно йому для подальшого звернення до відповідних органів, в тому числі і суду, за перерахунком раніше сплаченої ним плати за ці послуги . Так, на його думку, раніше затверджена норма споживання питної води в м. Миколаєві у 9 куб.м. зменшиться в декілька разів .

Проте , жодним чином неможливо стверджувати на майбутнє чи зміниться у бік зменшення або збільшення такі норми споживання і , взагалі діючим законодавством у сфері регулювання публічно-правових відносин такий спосіб захисту права " як в разі задоволення цього позову - з'явиться право звернутися з наступним позовом у майбутньому " - не передбачено.

Судові витрати розподілу не підлягають на підставі ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-160КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: О.А. Гуденко