Справа № 817/387/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2016 р.Р і в н е 817/387/16
12год. 00хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

відповідача1: представники Анікін М.Ю., Воронко О.В., Полюхович І.О.,

відповідача 2: Лавренчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Городищенської виправної колонії №96, Виконуючого обов'язки начальника Групи по контролю за виконанням судових рішень Городищенської виправної колонії №96 Лавренчука Олександра Миколайовича
про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Городищенської виправної колонії №96, Виконуючого обов'язки начальника Групи по контролю за виконанням судових рішень Городищенської виправної колонії №96 Лавренчука Олександра Миколайовича, в якому просить:

-встати на захист конституційних прав і свобод позивача (ст. 55 Конституції України) і розглянути дану справу у відповідності до КАС України; Конституції України; та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (1950 р.), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", від 23.02.2006 року;

-визнати дії відповідачів такими, що виражають бездіяльність, що являються неправомірними діями, згідно ст.ст. 19 ч. 2; 64 Конституції України; ст.ст. 1; 14; 17 Європейської конвенції з прав людини; ст. 7 ч. 2 КВК України; розділу ХІІІ п. 1 абз. 9 ПВР установ виконання покарань;

-зобов'язати відповідачів виконати вимоги ст.ст. 19 ч. 2; 64 Конституції України; ст.ст. 1; 14; 17 Європейської конвенції з прав людини; ст. 7 ч. 2 КВК України; розділу ХІІІ п. 1 абз. 9 ПВР установ виконання покарань, шляхом видачі копії листа-повідомлення в.о. прокурора Рівненського району Рівненської області І.Кухта, від 17.12.2015 року №166-2015, згідно поданих позивачем заяв, від 22.12.2015 року; 17.01.2016 року; 11.02.2016 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив суду на їх обґрунтування, що звернувся до прокурора Рівненського району з заявою від 09.11.2015 року щодо незаконних дій адміністрації установи Городищенської виправної колонії №96, на яку отримав відповідь від 17.12.2015 року №166-2015. Позивач зазначає, що він неодноразово, а саме 22.12.2015 року, 17.01.2016 року, 11.02.2016 року, звертався до відповідачів з заявами про надання копії даної відповіді, проте станом на теперішній час її не отримав. Вважає, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність по відношенню до нього.

Просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представники відповідача 1 проти позовних вимог заперечили. Пояснили суду на обґрунтування своїх заперечень, що жодної протиправної бездіяльності по відношенню до позивача допущено не було. Зокрема, представники відповідача 1 зазначили, що на вимогу засудженого ОСОБА_1 йому було виготовлено та надано усі копії документів належної якості, відмітки про отримання яких відсутні, оскільки їх проставлення не передбачене чинним законодавством.

Просять у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач 2 проти позовних вимог заперечив. Пояснив суду на обґрунтування своїх заперечень, що не є особою, відповідальною за отримання особових справ засуджених, тому копії документів на виконання заяви позивача безпосередньо не виготовляв та не повинен був виготовляти.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого вироком апеляційного суду Рівненської області від 04.06.2010 року засуджено до довічного позбавлення волі, відбував покарання у Городищенській виправній колонії №96.

17.12.2015 року на адресу Городищенської виправної колонії №96 надійшов лист виконувача обов'язків прокурора району Рівненської районної прокуратури І.Кухти від 07.12.2015 року №166-2015 (зареєстрований за вх. №3664), наданий у відповідь на звернення засудженого ОСОБА_1 від 16.11.2015 року щодо незаконних дій адміністрації установи виконання покарань (а.с. 54, 71).

21.12.2015 року засуджений ОСОБА_1 ознайомився з листом, що підтверджується його власноручним підписом та не заперечується останнім.

11.02.2016 року засуджений ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім'я начальника Городищенської виправної колонії №96, в якій зазначив, що 22.12.2015 року та 17.01.2016 року (повторно) він звертався до спец-частини із заявами про виготовлення копій документів з його особової справи, а саме, доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.12.2015 року та відповіді Рівненської районної прокуратури від 17.12.2015 року, проте отримав копії цих документів неналежної якості, у зв'язку з чим просить виготовити такі копії у 2-х екземплярах (а.с. 90).

У матеріалах особової справи засудженого будь-які відомості щодо надання йому копій зазначених документів станом на час розгляду і вирішення адміністративної справи відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

За змістом частини 1 статті 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року №2186/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.12.2014 року за №1656/26433, затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (надалі - Правила), які регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі та є обов'язковими для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Абзацом 1 пункту 1 розділу ХІІІ Правил передбачено, що засуджені мають право викладати пропозиції, заяви та скарги в усній або письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Вони реєструються в канцелярії установи виконання покарань і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам.

Абзацом 6 пункту 1 розділу ХІІІ Правил визначено, що відповіді про наслідки розгляду пропозицій, заяв та скарг оголошуються засудженому під особистий підпис при надходженні, але не пізніше ніж у триденний строк, і долучаються до особової справи засудженого.

Абзацами 8-9 пункту 1 розділу ХІІІ Правил встановлено, що адміністрація установи виконання покарань за заявою засудженого зобов'язана сприяти йому в отриманні від судів, інших державних органів та установ документів, що стосуються його особисто, відповідно до вимог законодавства. При надходженні таких документів вони після ознайомлення засудженого з їх змістом долучаються до його особової справи. У разі потреби, що пов'язана з реалізацією прав та законних інтересів засудженого, копії цих документів надаються йому адміністрацією установи виконання покарань за його письмовою заявою в 5-денний строк.

Отже, адміністрація Городищенської виправної колонії №96 зобов'язана була надати на заяву засудженого ОСОБА_1 від 11.02.2016 року копії запитуваних ним документів, а саме доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.12.2015 року та відповідь Рівненської районної прокуратури від 17.12.2015 року, напротязі 5 днів з моменту подання ним заяви.

Крім того, за змістом абз. 10 п. 1 розділу ХІІІ Правил, адміністрація установ виконання покарань повинна забезпечити виконання вимог Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2013 року №1475/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.07.2013 року за №1246/23778, затверджено Порядок розгляду звернень громадян у Державній кримінально-виконавчій службі України (надалі - Порядок), який визначає вимоги до організації розгляду звернень громадян у Державній пенітенціарній службі України, її територіальних органах управління, кримінально-виконавчій інспекції, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і навчальних закладах Державної кримінально-виконавчої служби України та у відповідності до якого порядок подання звернень особами, які тримаються в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, визначається з урахуванням положень Кримінально-виконавчого кодексу України та Закону України "Про попереднє ув'язнення".

Пунктом 2 розділу V Порядку передбачено, що відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом (установою) ДКВС України, який (яка) його отримав(ла) і до компетенції якого (якої) входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівництва органу (установи) ДКВС України в межах їх повноважень та компетенції.

Пунктом 3 розділу V Порядку визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у строк не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти календарних днів від дня їх отримання. Якщо в місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, то в порядку, передбаченому статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", строк його розгляду може бути продовжено, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний строк вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти календарних днів.

Пунктом 3 розділу V Порядку встановлено, що звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення, ужито необхідних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення. Якщо прийнято рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні громадянина, таке рішення доводиться до відома громадянина з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, письмова заява засудженого ОСОБА_1, подана на ім'я начальника Городищенської виправної колонії №96 від 11.02.2016 року, щодо повторної видачі йому копій документів: доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.12.2015 року та відповіді Рівненської районної прокуратури від 17.12.2015 року, повинна була також розглядатись у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", з наданням відповіді на неї.

Проте, відповідачем 1 не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що така заява позивача була дійсно розглянута і за наслідками її розгляду прийнято рішення та видано копії запитуваних ним документів.

Суд не бере до уваги надані відповідачами матеріали службового розслідування, проведеного на вимогу ухвали суду від 16.06.2016 року, за наслідками якого з пояснень посадових осіб відповідача встановлено, що позивачу було вручено виготовлені за його заявою копії документів 15.02.2016 року, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідачі не надають жодних доказів, а позивач це категорично заперечує (а.с. 93-95).

В силу вимог частин 2, 6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд також зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Відповідно до абз. 12 п. 1 розділу ХІІІ Правил, відправлення пропозицій, заяв та скарг засуджених, адресованих Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його представникам, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду, органів прокуратури та захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, отримання відповідей від зазначених органів та осіб, а також їх зберігання здійснюються у порядку, визначеному пунктом 1 розділу ХІІ цих Правил.

Абзацом 12 пункту 1 розділу ХІІ Правил передбачено, що кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та його представникам, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві або отримують від них, перегляду не підлягає і протягом доби надсилається за належністю або вручається засудженим у запечатаному вигляді (конверті).

За приписами пункту 6 розділу ІІ Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2013 року №1304/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2013 року за №1110/23642, проста кореспонденція вручається засудженим і особам, узятим під варту, начальниками відділень соціально-психологічної служби (вихователями), старшими корпусного відділення, а рекомендовані листи, листи з оголошеною цінністю та ті, що зазначені в абзаці другому пункту 4 розділу І цієї Інструкції, - інспектором під особистий підпис у Журналі обліку кореспонденції осіб, які тримаються в установі виконання покарань (слідчому ізоляторі).

При цьому, частиною 1 статті 22 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що прокурор відповідно до Закону України "Про прокуратуру" здійснює нагляд за додержанням законів в органах і установах виконання покарань при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Тому, чинним законодавством передбачено вичерпний перелік осіб, органів та установ, у разі адресації яким, кореспонденція засуджених не підлягає перегляду адміністрацією установи виконання покарань, який, у свою чергу, не підлягає розширеному тлумаченню. До вказаного переліку, зокрема, відносяться пропозиції, заяви і скарги засуджених, що направляються до органів прокуратури, в тому числі, з метою вирішення питань з приводу застосування заходів щодо нагляду за додержанням законів в органах і установах виконання покарань при виконанні судових рішень у кримінальних справах.

З відповіді Рівненської районної прокуратури від 07.12.2015 року №166-2015 (зареєстрованої 17.12.2015 року за вх. №3664) вбачається, що вона стосувалася скарги засудженого ОСОБА_1 щодо незаконних, на його думку, дій адміністрації Городищенської виправної колонії №96.

З наявної у матеріалах справи обліково-адресної картки на засудженого ОСОБА_1 слідує, що його скарга на адресу прокуратури Рівненського району направлялася 10.11.2015 року в закритому конверті (а.с. 53).

Проте, всупереч вимогам статті 113 Кримінально-виконавчого кодексу України та пункту 1 розділу ХІІ Правил, дана відповідь не була передана безпосередньо засудженому у закритому конверті, а лише оголошена та долучена до його особової справи.

Водночас, дії з приводу перегляду відповідачем 1 листа позивачем не оскаржуються, тому суд не надає цим обставинам жодної правової оцінки.

Відтак, наявними у матеріалах справи належними і допустимими доказами підтверджується, що відповідачем 1 - Городищенською виправною колонією №96, було допущено протиправну бездіяльність по відношенню до позивача, яка полягала у ненадання ОСОБА_1 за заявою від 11.02.2016 року копії відповіді виконувача обов'язків прокурора району Рівненської районної прокуратури І. Кухти від 07.12.2015 року №166-2015 (зареєстрованої 17.12.2015 року за вх. №3664).

Тому, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 - виконуючого обов'язки начальника групи по контролю за виконанням судових рішень Лавренчука Олександра Михайловича, оскільки заява засудженого ОСОБА_1 від 11.02.2016 року, невиконання якої стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом, була адресована начальнику Городищенської виправної колонії №96, яким і повинна була розглядатись. Також, вимоги чинного законодавства покладають обов'язок щодо вручення засудженому кореспонденції на адміністрацію установи виконання покарань загалом, а не на певних осіб.

Суд відмовляє у позовних вимогах позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів з ненадання копії відповіді Рівненської районної прокуратури від 07.12.2015 року №166-2015 (зареєстрованої 17.12.2015 року за вх. №3664) на його заяви від 22.12.2015 року та 17.01.2016 року, оскільки подання таких заяв не знайшло свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, вони відсутні в особовій справі засудженого та сам позивач не зміг надати їх на вимогу суду.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання відповідачів надати йому копію відповіді Рівненської районної прокуратури від 07.12.2015 року №166-2015 (зареєстрованої 17.12.2015 року за вх. №3664), то судом встановлено з позовної заяви та листа Рівненського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області від 02.06.2016 року №50/05/2820, що засуджений ОСОБА_1 на час розгляду і вирішення даної адміністративної справи перебуває у Рівненському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, де також знаходиться його особова справа (а.с. 13-15. 51).

Таким чином, адміністрацією установи виконання покарань, в розумінні положень Кримінально-виконавчого кодексу України, на яку покладається обов'язок вирішити питання щодо видачі засудженому запитуваних копій документів на даний час є саме Рівненський слідчий ізолятор Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області, в якому знаходиться особова справа позивача, а не Городищенська виправна колонія №96. Однак, до Рівненського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області позивач із відповідною заявою не звертався.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судові витрати на користь сторін не присуджуються, оскільки ухвалою судді від 04.05.2016 року позивача було звільнено від їх сплати.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Городищенської виправної колонії №96, яка полягала у ненаданні ОСОБА_1 за заявою від 11.02.2016 року копії відповіді виконувача обов'язків прокурора району Прокуратури Рівненського району І. Кухти від 07.12.2015 року №166-2015 року (зареєстрована за вх. №3664 від 17.12.2015 року).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.