Справа № 806/847/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року Житомир справа № 806/847/16

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту, накладеного згідно постанови державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції № 112/8 від 11.01.2001 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування позову зазначає, що у рамках виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_2 боргу було накладено арешт на буд 9, вул. Льва Толстого у м. Житомирі, яка зазначеній особі ніколи не належала, а тому дії відповідача порушують права та законні інтереси законного власника нерухомого майна.

Позивач та представник відповідача надали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01 січня 2001 року власником АДРЕСА_1 був ОСОБА_3, а спадкоємцем за заповітом після його смерті (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 14.02.2011) є ОСОБА_1 (а.с. 19).

Під час оформлення спадкових прав позивачу стало відомо про те, що на весь будинок АДРЕСА_1 накладено арешт в рамках виконавчого провадження по стягненню боргу з ОСОБА_2, однак з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на момент накладення арешту на вказане вище майно не був його власником, а лише проживав за даною адресою.

Для відновлення порушеного права, 17.08.2015 позивач звернувся до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ із заявою про звільнення АДРЕСА_1 з-під арешту. У відповіді на лист відповідач порекомендував заявнику звернутись за захистом порушеного права до суду (а.с. 21-22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 55 Закону (в редакції, станом на 11.01.2001), визначено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно ст. 60 Закону (в редакції станом на 17.08.2015), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Судом безспірно встановлено, що постановою державного виконавця від 11.01.2001 накладено арешт на все майно, що належало ОСОБА_2, приміщення по АДРЕСА_2 (а.с. 20).

Суд звертає увагу на той факт, що адреса: АДРЕСА_1 є лише адресою місця проживання ОСОБА_2, що чітко прописано в постанові державного виконавця від 11.01.2001 та не заперечується представником відповідача в письмових запереченнях, наданих до суду. Однак з невідомих причин до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна було внесено відомості про об'єкт обтяження: будинок, склад: ціле, стан: жиле, адреса: Житомирська область, вулиця Льва Толстого, будинок 9; власник: ОСОБА_2 (а.с 20 на звороті).

При зверненні позивача до відповідача із письмовою заявою про звільнення майна з-під арешту, було отримано відповіді: № 28/3-31/17417 від 26.08.2015, та № 12/3-31/21111 від 20.10.2015, з яких вбачається, що якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з його арешту, тобто на даний час відсутні підстави для звільнення з-під арешту майна боржника (а.с. 22, 24).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, який підтверджено наявними в матеріалах справи належними доказами, що позов є обгрунтованим, оскільки майно, на яке накладено арешт на підставі постанови державного виконавця № 112/8 від 11.01.2001, належало ОСОБА_3, покійному батьку позивача, а не боржнику за виконавчим провадженням (ОСОБА_2), а тому захист прав позивача можливий шляхом зняття арешту з майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись статтями 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції зняти арешт із майна: квартира АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження: 3149921.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 01 серпня 2016 р.