Справа № 489/3120/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/3120/16-а
Номер провадження 2-а/489/180/16
Постанова

Іменем України

25 липня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-відповідач) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що ним правила ПДР порушені не були, у зв'язку з чим постанова є необґрунтованою.

Просив суд визнати дії інспектора п. с. роти №3 батальйону УПП у м. Херсоні ДПП рядового ОСОБА_3 з притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову від 11.06.2016 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

11.07.2016 до суду від представника відповідача надійшло заперечення, в якому вказують, що постанову від 11.06.2016 вважають такою, що винесена правомірно.

Ухвалою суду відповідача ОСОБА_4 патрульної полії у м. Херсоні замінено на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, надав суду письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

11.06.2016 інспектором п. с. роти №3 батальйону УПП у м. Херсоні ДПП рядовим ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №058588, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач керував автомобілем та не надав переваги у русі пішоходам, чим порушив п. 18.1 ПДР України.

Як стверджує позивач правил дорожнього руху він не порушував. Зазначив, що інші пішоходи рухалися попереду на смузі зустрічного руху, перебуваючи за відбійниками і острівцем безпеки, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Пішоходи не встигли дійти до переходу на смузі руху в попутному з позивачем напряму, таким чином позивач вказує, що він не створював загрози і перешкод для здійснення руху і в повній мірі забезпечив безпечний інтервал та безпеку руху.

Згідно з п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП до адміністративної відповідальності притягується водій транспортного засобу за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Тобто, вимога цього пункту передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах (позначених дорожніми знаками чи розміткою, або ж на регульованих пішохідних переходах, де світлофор працює у режимі миготіння жовтого сигналу) пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони вступили на перехід.

Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов'язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він поступається дорогою, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу, або ж зупинитися. Забороняється здійснювати об'їзд пішохода, що знаходиться на пішохідному переході, незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку - побігти, уповільнити хід) і передбачити можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - виключити такі ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Надання переваги у русі -це дії водія в результаті яких пішохід повинен мати можливість продовжити рух без зміни швидкості або напрямку свого руху.

З наданого позивачем відео з відео реєстратора видно, що коли позивач знаходився перед пішохідним переходом пішохід вже перебував перед полосою руху позивача і вимушений був зупинитись. При цьому, якщо пішохід продовжив би рух (відповідно до ПДР) це призвело б до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки автомобіль позивача був приблизно у трьох метрах до пішохідного переходу.

В свою чергу посилання позивача, щодо обов'язкового складання працівником патрульної поліції протоколу не приймаються судом, адже в силу положень ст. 254, 258 КУпАП, ст. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Системний аналіз вказаної норми права свідчить про те, що вживаючи сполучник "та" законодавець відніс до випадків у яких не складається протокол дві групи, а саме: вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції; вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Позивач посилався на те, що відповідачем не розглянуто всі докази, тобто не дотримано об'єктивності та всебічності розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також позивача не було ознайомлено з відеозаписом з нагрудного відео реєстратора інспектора, який в суді надається в якості доказу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП встановлено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, серед яких право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Забезпечення реалізації цих прав є гарантією держави щодо захисту від необґрунтованого притягнення до відповідальності. До винесення постанови, якою особа визнається винною у скоєнні правопорушення, ця особа має право знати у вчиненні якого правопорушення її звинувачують, дати свої пояснення щодо обставин, надати докази своєї невинуватості. Особа має право знайомитись з матеріалами справи, тобто з доказами, які встановлюють фактичні обставини правопорушення.

Право на захист закріплено в Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 59,62-64). Вказані норми розповсюджуються на звинувачення як у кримінальних так і в адміністративні правопорушеннях.

Не пред'явлення доказів особі може викликати обґрунтовані сумніви у законності їх отримання, що може мати наслідком визнання їх недопустимими.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена у відповідності до норм КУпАП.

Посилання позивача на те, що особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, не було прийнято його відеозапису, не вплинуло на правильність висновків щодо винуватості позивача. Позивач мав можливість надати свої пояснення щодо обставин правопорушення.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП суд

постановив

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 058588 від 11.06.2016 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя В. В. Кокорєв