Справа № 638/5988/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 р.Справа № 638/5988/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного військового комісаріату на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.05.2016р. по справі № 638/5988/16-а

за заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Харківського обласного військового комісаріату

про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування заподіяної моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив визнати дії (бездіяльність) Харківського обласного військового комісаріату щодо невиконання постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.10.2015 року по справі № 638/5794/15-а, яка полягає у невнесенні у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби відомостей про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні протиправними та зобов'язати Харківський військовий комісаріат скласти та направити до головного управління пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні.

05 травня 2016 року постановою Дзержинського районного суду с. Харкова заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії (бездіяльність) Харківського обласного військового комісаріату щодо невиконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 р. по справі № 638/5794/15-а яка полягає у не внесенні у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби відомостей про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні протиправними;

Зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат скласти та направити до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні;

Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати звiт про виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 р. в строк до 06 червня 2016 р.

Не погоджуючись з прийнятою постановою суду, Харківський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи зміст ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та обставини, викладені в заяві, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 267 КАС України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

За приписами ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Згідно з ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою ст. 162 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року по справі № 638/5794/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії (бездіяльність) Харківського обласного військового комісаріату щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, протиправними. Визнано дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання завдань покладених на нього п.п. 1,3 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2 щодо здійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду, інших джерел, визначених законодавством, протиправними. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1 як людини, які передбачені ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зобов'язано Харківській обласний військовий комісаріат скласти довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні. Зобов'язано Харківській обласний військовий комісаріат подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні. Зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Харківського обласного військового комісаріату довідки про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислений з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби з 06.10.2014 р. до змін в законодавчому регулюванні щодо розміру та строків нарахування пенсій. Зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 06.10.2014 р. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено. Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року по справі № 638/5794/15-а - скасовано. Прийнято нову постанову, якою закрито провадження у справі № 638/5794/15-а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, такими, що порушують права ОСОБА_1 як людини, які передбачені ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як відносяться до компетенції Європейського суду. Розяснено позивачу право на звернення з такими позовними вимогами до Європейського Суду з прав людини. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 02.03.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015 року скасовано та залишено без змін постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року.

Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи 29.03.2016 р., які звернуті до виконання.

На виконання зазначеної постанови суду Харківським обласним військовим комісаріатом складено довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1РО. отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яку 24.03.2016 року направлено до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

При детальному дослідженні прийнятих судами рішень та матеріалів справи вбачається, що зазначена довідка не містить даних про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні яку ОСОБА_1 отримав при звільненні з військової служби.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV вказується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "ОСОБА_3 і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене вище, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, враховуючи те, що на теперішній час рішення суду по справі № 638/5794/15-а виконано не в повному обсязі, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обов'язок Харківського обласного військового комісаріату, відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року у справі скласти та направити до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення заяви позивача поданої в порядку ст. 267 КАС України.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Щодо заявленого клопотання про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги в сумі 1500 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, -якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владним повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України - до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 90 КАС України - витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Водночас, позивач просить відшкодувати витрати, понесені у зв'язку з наданням адвокатом правового аналізу документів щодо захисту його прав, підготовкою правового висновку та консультація ОСОБА_1 щодо захисту його прав та підготовка заперечень на апеляційну скаргу Харківського обласного військкомату, що не передбачено чинним законодавством, оскільки вчинення зазначених дій не є окремою процесуальною дією в розумінні КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що правові підстави до відшкодування позивачу зазначених витрат, відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського обласного військового комісаріату залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.05.2016р. по справі № 638/5988/16-а залишити без змін.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 05.08.2016 р.