Справа № 826/12733/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард-А» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про скасування податкової вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Форвард-А» звернулося до ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва про скасування податкової вимоги № 1961-23 від 03.03.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу № 292/26-58-23-01 від 03.03.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання 26.07.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що причиною невиконання (непроведення) платіжного доручення № 32 від 18.02.2015 позивача, яким ініційовано перерахування на користь Державного бюджету України податку на додану вартість у розмірі 174 524,00 грн стала бездіяльність ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», який є обслуговуючим банком позивача, тому порушення строку зарахування ПДВ позивача сталось не з його вини, а з вини ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», що виключає відповідальність позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі Договорів № 1136 на розрахунково - касове обслуговування від 17.04.2007, № 629 від 23.05.2007, укладеного між ТОВ «Форвард-А» (Клієнт) та ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» (Банк), позивач з рахунку № 6980 платіжним дорученням № 32 від 18.02.2015 ініціював грошовий переказ щодо сплати податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 174 524,00 грн.

З невідомих для позивача причин, вказане вище платіжне доручення не було виконано з боку ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», що підтверджується листом банку № 11-021410/2432 від 20.02.2015.

03.03.2015 відповідачем внаслідок несвоєчасної сплату самостійно визначеного позивачем податкового зобов'язання у податковій декларації з ПДВ за січень 2015 року було винесено податкову вимогу № 1961-23 на суму 174 523,00 грн, а також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу на підставі рішення № 292/26-58-23-01-23 від 03.03.2015.

Відповідно до п. 129.6. ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Судом першої інстанції встановлено, що причиною невиконання (непроведення) платіжного доручення № 32 від 18.02.2015 позивача, яким ініційовано перерахування на користь Державного бюджету України податку на додану вартість у розмірі 174 524,00 грн стала бездіяльність ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», який є обслуговуючим банком позивача. Дана обставина також підтвердилась у судовому засіданні суду апеляційної інстанції - 26.07.2016.

Тобто, враховуючи зміст п. 129.6 ст. 129 ПК України та підтверджену обставину, що порушення строку зарахування податку на додану вартість позивача сталось не з його вини, а з вини ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що в такому випадку позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату самостійно визначеного позивачем податкового зобов'язання у податковій декларації з ПДВ за січень 2015 року.

Доводи представника апелянта наведені в судовому засіданні - 26.07.2016 та в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду попередньої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт також просив суд апеляційної інстанції звільнити його від сплати судового збору, оскільки у нього не має можливостей сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини можуть свідчити про неможливість сплати відповідачем судового збору, так як, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Оскільки ДПІ у Шевченківському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві не має можливості сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги, у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір з відповідача під час ухвалення судового рішення, а не при подачі ним апеляційної скарги - у розмірі 3 919,9 грн.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 3 919, 9 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 01.08.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.