Справа № 185/3319/16-а
Суддя: Перекопський М. М.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/3319/16-а
Провадження № 2-а/185/324/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області про визнання дій незаконними та відновлення виплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (надалі за текстом - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо призупинення з 07 жовтня 2015 року виплати пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов'язати відповідача поновити з 07 жовтня 2015 року виплату пенсії за віком до Закону України «Про державну службу» у розмірі 87% від сум заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що працює на посаді в органах місцевого самоврядування. Позивач перебуває на обліку у відповідача та 02 грудня 2010 року їй призначена пенсія за віком згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу". Позивачу з 01 квітня 2015 року була припинена виплата пенсії за віком відповідно до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року. Позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати пенсії протиправними, оскільки починаючи з 01 червня 2015 року посада, яку займає позивач не дає право на призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги.

В судове засідання відповідач не з'явився, від представника відповідача надійшла письмова заява, в якій представник відповідача просив провести судове засідання без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях на позов відповідачем зазначено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». 01 квітня 2015 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яким зокрема внесено зміни до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Внесеними змінами було встановлено, що у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Враховуючи те, що позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», така виплата пенсії підлягає зупиненню. Пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вказана норма не стосується осіб, яким пенсія була призначена до набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.

Згідно з ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що від сторін у справі надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 02 грудня 2010 року йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З 01 квітня 2015 року відповідач не виплачує позивачу пенсію за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

01 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. Листом відповідача від 05 квітня 2016 року позивача було повідомлено про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді особи місцевого самоврядування - радника Павлоградського міського голови з 03 червня 2011 року, що не заперечується сторонами. З 02 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та Закону України «Про державну службу» . З 1 квітня 2015 року відповідач призупинив виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, мотивуючи це тим, що з 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, шляхом внесення змін у статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, виходячи з наступного.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням внесених змін вказана стаття передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу наведених положень Закону № 213-VIII слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Позивач станом на 01 квітня 2015 року була посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка у майбутньому (при наявності достатнього стажу) давала б право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому на неї розповсюджується дія статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у чинній редакції і встановлені цією нормою обмеження.

Стаття 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не визнана неконституційною, позивач не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положеннях Закону № 213-VIII, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та відновлення виплати пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки .

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя М. М. Перекопський