Справа № 753/12697/16-а
Суддя: Цимбал І. К.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/610/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі судді Цимбал І.К., при секретарі Корпусенко А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві сраву за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірними та протиправними дії Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача, починаючи з 16.02.2016 року на підставі довідки № 18-96 зп від 09.02.2016 року, виданої Генеральною прокуратурою України перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі 90 відсотків від місячної зарплати, без обмеження максимального розмірупенсії. Крім того, позивач просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва виплатити різницю в пенсії за минулий час з 16.02.2016 року.

Сторони в засідання не з'явилися, до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач з 28.02.2014 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» звільнився з органів прокуратури в зв'язку із виходом на пенсію та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків середнього заробітку /а.с. 15/.

16.02.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідки № 18-96 зп від 09.02.2016 року, виданої Генеральною прокуратурою України /а.с. 7/.

Листом від 17.02.2016 № 38/с-39 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні /а.с. 6/.

Однак з таким рішенням відповідача, суд не може погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до п.п. 1; 3 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09. 12. 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 1 грудня 2015 року збільшено на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців органів прокуратури, що підтверджується виданою довідкою Генеральної прокуратури України від 09 лютого 2016 року №18-96 зп.

У відповідності до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. На підставі ч.18 ст. 50-1 Закону положення цієї статті поширюються на пенсіонерів, яким пенсію призначено за вислугою років, незалежно від часу виходу на пенсію та за наявністю у них відповідного стажу роботи.

В силу частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", яка була чинною до 01.01.2015 р., призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України розглядаючи питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Відповідно до даних рішень Конституційним Судом України зазначено, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213 - УІІІ у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України в рішенні Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, зазначено: «При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності».

Оцінюючи належність, достовірність а також достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки пенсія позивачу була призначена ще в 2006 році, тобто до внесення змін в ЗУ «Про прокуратуру», а тому дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії є неправомірними, а позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ «Про прокуратуру», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 90 відсотків від місячної заробітної плати на підставі довідки №18-96 зп від 09.02.2016, виданої Генеральною прокуратурою України, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 16 лютого 2016 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_2 різницю в розмірі пенсії за минулий час, тобто з 16 лютого 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня оголошення постанови або отримання копії постанови.

Суддя