Справа № 802/752/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

05 липня 2016 р. Справа № 802/752/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Демченка А.М.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю "Алмаз В"

до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Коллект", ОСОБА_3

про скасування акту опису майна та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Алмаз В» до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Коллект", ОСОБА_3 про скасування акту опису майна та зобов'язання вчинити дії шляхом зняття арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.05.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 було здійснено опис належного позивачу приміщення при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1884/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект», грошових коштів на підставі виконавчого листа №2-1884/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці.

Одночасно було складено Акт опису та арешту майна від 05.05.2016 року. Згідно з Актом було описано та накладено арешт на 31/10000 частку адміністративної будівлі під №3 розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе. 145, загальною площею 414,6 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Статтею 2 КАС (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року за №606-XIV (надалі Закон) .

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 8 Закону визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За вимогами ст. 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 52 Закону разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до вимог статті 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частиною першою статті 59 Закону передбачено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Частиною 1 статті 6 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У контексті вищезазначеного, державний виконавець може вчиняти дії щодо опису та арешту майна виключно боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, майно, на яке накладено арешт державним виконавцем, відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.09.2009 р. № 2079 (а. с. 12) ТОВ «Алмаз В» було оформлено право власності на нежиле приміщення по вул. Хмельницьке шосе, 145, в м. Вінниця, яке складається з 31/10000 часток приміщень: літери № 3 - цокольний поверх - пр.. № 1: №1-22-417,0 кв.м.

24.09.2009 року позивачу було видане Свідоцтво на право власності на вказане приміщення №1383(а. с. 13), та зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17. 10. 2009 року за реєстраційним номером 28571185(а. с. 14).

Суд дійшов висновку , що у виконавчому провадженні ВП№45199201, в рамках якого складений акт опису та арешту майна від 05.05.2016 року (а. с. 115), а описане та арештоване майно не належить йому як власнику ОСОБА_3.

Аналізуючи вказані норми, арешт накладається на майно, що належить боржнику, тому складений акт суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та порушує права та інтереси позивача.

Що стосується вимоги позивача про зняття арешту з майна товариства з обмеженою відповідальністю «Алмаз В» - нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Вінниця вул. Хмельницьке шосе, 145, що складається з 31/10000 часток приміщень: літери №3 цокольний поверх пр..№1: №1-22, загальною площею 417,0 кв.м. суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Відтак, дана позовна вимога, суперечить повноваженням адміністративного суду.

Підсумовуючи вище наведене, суд повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову в даній частині позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і а об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт опису та арешту нерухомого майна, належного на праві власності ТОВ "Алмаз В" від 05.05.2016 р., що розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 145, складеного головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ( ) , за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, на користь товариства з обмеженою відповідальністю ""Алмаз В" ( ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1378 грн. ( одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом Суддя Секретар