Справа № 2а/2470/530/12
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2013-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2013 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/530/12

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Дембіцького П.Д.,

при секретарі Граматович М.І.

за участю представників :

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у

м. Чернівцях про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Про час складання постанови у повному обсязі повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167, п.2 ч.2 ст. 186 КАС України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції м. Чернівці форми Р № НОМЕР_1 від 29.02.2012 року, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2722,51 грн., в т.ч. за основним платежем 2313,46 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 409,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 02.02.2012р. по 08.02.2012 року Державною податковою інспекцією у м. Чернівцях було проведено документальну виїзну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 за результатами якої було складено Акт № 410/17-120/НОМЕР_2 від 14.02.2012 року, та в результаті виявлених порушень чинного законодавства винесено повідомлення - рішення форми Р № НОМЕР_1 від 29.02.2012 року, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2722,51 грн.

На думку позивача оскаржуване рішення є необґрунтованим і протиправним, а висновки, викладенні в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи з питань оподаткування, прийняті з його грубим порушенням. Позивач посилається на те, що під час проведення перевірки посадовими особами ДПІ у м. Чернівці не дотримано вимоги по визначенню повноти нарахування заробітної плати, а також безпідставно прийняті до уваги пояснення колишніх працівників, які були законно звільнені ним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення на позов, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши законодавство, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (58000, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2)згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця зареєстрований виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 06.10.2008 року як фізична особа підприємець.

Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку № 436754 від 09.12.2010 року. ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку .

На підставі направлень № 028766 від 02.02.2012 р., № 028767 від 02.02.2012 р., наказу ДПІ у м. Чернівці № 284 від 31.01.2012 року посадовими особами ДПІ у м. Чернівці в період з 02.02.2012 р. по 08.02.2012 року проведено виїзну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності позивача з питань правильності утримання, повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 року.

У ході проведення перевірки були виявлені порушення : п.п. а) п.2 ст.176 Податкового кодексу України - неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 року в результаті чого донараховано 150,46 грн. податку з доходів найманих працівників; п.п. а) п. 2 ст. 19 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2010 року в результаті чого донараховано 810,00 грн. податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників.

За наслідками перевірки з урахуванням виявлених порушень посадовими особами ДПІ у

м. Чернівці складено Акт № 410/17-120/НОМЕР_2 від 14.02.2012 року.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки № 410/17-120/НОМЕР_2 від 14.02.2012 року, позивач 17.02. 2012 року надав заперечення на Акт та просив його відмінити.

24.02.2012 року посадовими особами ДПІ у м. Чернівці було розглянуто заперечення на Акт перевірки № 410/17-120/НОМЕР_2 від 14.02.2012 року та відмовлено в їх задоволенні у зв'язку з безпідставністю.

На підставі висновків Акту перевірки № 410/17-120/НОМЕР_2 від 14.02.2012 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 29.02.2012 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників у сумі 2722,51 грн., в т.ч. за основним платежем 2313,46 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 409,08 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його до суду.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд з метою визначення характеру спірних правовідносин та змісту правової вимоги, закону, який їх регулює, а також фактів, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, зобовязаний зясувати, які є докази на підтвердження зазначених обставин.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не надано належні докази, що вказує на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч.ч. 4,5 ст. 11 КАС України неодноразово зобовязував позивача надати суду письмові докази - документи первинного бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Однак, позивач та його представник на неодноразові вимоги суду щодо надання письмових доказів, якими обґрунтовують позовні вимоги суду, доказів правомірності нарахування заробітної плати, а саме графіків роботи працівників, відомості нарахування заробітної плати, наказів, документів первинного бухгалтерського обліку, письмових доказів якими обґрунтовують позовні вимоги суду, не надали.

Водночас представник позивача клопотанням від 13.12.2012 року надав суду копію рішення про те, що у нього з автомобіля викрали документи первинного бухгалтерського обліку, які стосуються діяльності ФОП ОСОБА_3

Пунктом 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.4. ст. 40 Податкового кодексу України передбачено, якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Згідно п. 44.5 Податкового кодексу України вбачається. Що у разі втрати , пошкодження або дострокового знищення документів зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобовязаний у пятиденний строк повідомити орган державної податкової служби.

Платник податків зобовязаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби.

Тобто позивач всупереч вимогам п.п. 44.3., 44.4., 44.5 статті 40 Податкового кодексу України не надав як податковому органу так і суду належних письмових доказів в обгрунтування позовних вимог.

При цьому, судом проведено дослідження матеріалів справи, з яких встановлено, що підставою для організації вказаної перевірки були колективні звернення працівників щодо порушення умов оплати праці та інші.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами податкового органу у ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб найманих працівників із заробітної плати, що 01 квітня 2010 року між ФОП ОСОБА_3 та працівниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено безстроковий трудовий договір відповідно до умов якого працівники зобов'язуються виконувати всі функції згідно правил торгівлі та нормових завдань, а фізична особа, в свою чергу зобовязується оплачувати працю працівника та забезпечити безпечні умови праці для виконання працівником покладених на нього завдань.

17 січня 2012 року працівниками ТОВ «Комфорт» на адресу податкової міліції м. Чернівці було направлено колективну скаргу щодо порушень ФОП ОСОБА_3 вимог закону та виплату працівникам додаткової заробітної плати «в конвертах».

З урахуванням зазначених обставин податковим органом було проведено перевірку, у ході якої встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інші в період з квітня 2010 р. по грудень 2011 р. працювали продавцями в магазині будівельних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 90.

При цьому, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 добровільно надали пояснення та пояснили, що за період роботи з квітня 2010 р. по грудень 2011 р. їм частина заробітної плати щомісяця ФОП ОСОБА_3 виплачувалась «у конвертах», у розмірі 200 грн.(т.1, а.с. 54 56).

Обставини щодо отримання заробітної плати в конвертах ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 за період із 01.04.2010 р. до 31.12.2011 р., без утримання податку з доходів фізичних осіб (найманих працівників) знайшли своє відображення у акті перевірки, на підставі якого і було прийнято податкове повідомлення рішення.

Із дослідження пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 вбачається, що за період, який вони працювали у ФОП ОСОБА_3, останнім кожного місяця виплачувалась додаткова заробітна плата у розмірі 200 грн. щомісяця кожному.

Також з матеріалів справи вбачається, що податковим органом за № 1679/26-006/31 від 15.03.2012 року на адресу прокуратури Шевченківського району м. Чернівці було направлено матеріали перевірки відносно ФОП ОСОБА_3 для прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України щодо наявності в діях останнього порушення трудового законодавства тобто ознак злочину передбаченого ст. 172 КК України.

Дослідженням наглядового провадження № 71 пр-2012 матеріалів перевірки з ДПІ у

м. Чернівці щодо дій ФОП ОСОБА_3 встановлено, що в матеріалах міститься рапорт о/у ОРВ ВПМ ДПІ у м. Чернівці ОСОБА_7. з якого вбачається, що у ході перевірки ФОП ОСОБА_3, було встановлено, що останній використовував найману працю громадян ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, яким за період роботи з квітня 2010 р. по грудень 2011 р. частину заробітної плати виплачував «у конвертах».

Вказані обставини щодо виплати заробітної плати в конвертах знайшли своє відображення у ході проведення вказаної прокурорської перевірки. Так 23 березня та 27 березня 2012 року посадовими особами прокуратури Шевченківського району м. Чернівці було відібрано письмові пояснення у громадян ОСОБА_8ОСОБА_5, ОСОБА_4 Із змісту пояснень ОСОБА_8ОСОБА_5, ОСОБА_4 вбачається що їм за період роботи з квітня 2010 р. по грудень 2011 р. ФОП ОСОБА_3 виплачувалась частина заробітної плати «у конвертах». Тобто вказані обставини підтвердили факт виплати частина заробітної плати «у конвертах» ОСОБА_6ОСОБА_5, ОСОБА_4, що були виявлені податковим органом за що і було прийнято податкове повідомлення рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 29.02.2012 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників у сумі 2722,51 грн., в т.ч. за основним платежем 2313,46 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 409,08 грн.

При цьому суд зазначає, що прокуратурою прийнято рішення стосовно ОСОБА_3 за порушення трудового законодавства незаконне звільнення.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII в редакції від 01.10.11 року чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон

№ 1789-XII) протест прокурора це протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи.

З урахуванням аналізу матеріалів прокурорської перевірки, суд приходить до висновку, що прокуратурою не виявлено порушень з боку посадових осіб податкового органу щодо здійснення перевірки ФОП ОСОБА_3 із питань повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 року виявлення обставин виплати заробітної плати «в конвертах» та прийняття податкового повідомлення рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 29.02.2012 року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників у сумі 2722,51 грн., в т.ч. за основним платежем 2313,46 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 409,08 грн.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративний позов слід відмовити.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та чинного законодавства України.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", із змінами та доповненнями (далі - Закон № 108), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 4 Закону № 108 джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до ст. 4 Закону № 108 організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Статтею 30 Закону № 108 передбачено, що «При кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави утримань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.»

За порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством, (ст. 36 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці".

Відповідно до ст.2 Закону «Про державну податкову службу в Україні» № 509-XII завданнями органів державної податкової служби є: здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі), внесення у встановленому порядку пропозицій щодо вдосконалення податкового законодавства; прийняття у випадках, передбачених законом, нормативно-правових актів і методичних рекомендацій з питань оподаткування; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб; надання податкових консультацій; запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі ПК України).

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено ст. 78 ПК України.

Так, згідно п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 наведеної статті Кодексу документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Відповідно до ст. п. 78.4. ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається пише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 80.2.7, п.п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 стала колективна скарга співвласників ТОВ «Комфорт» від 17.01.2012 року про виплату їм, як колишнім найманим працівникам позивача заробітної плати

«у конвертах». (а.с. 43-44).

У звязку із надходженням до податкової міліції м. Чернівці вищевказаної скарги про ухилення позивачем від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам, відповідачем було прийнято наказ № 284 від 31.01.2012 року Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань правильності утримання, повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників.

Відповідно до п. 86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Виходячи з викладеного, на думку суду, відповідачем правомірно проведено документальну виїзну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 з питань правильності повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено Акт № 410/17-120/НОМЕР_2 від 14.02.2012 року.

Абзацом 1 п. 1.15 ст. 1 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб від 22.05.2003 р. № 889-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 889-IV) встановлено, що податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

За змістом п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 зазначеного Закону податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно п.п. ап. 19.2 ст. 19 Закону № 889 особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Відповідно п. 20.2 ст. 20 Закону № 889 фінансова відповідальність за порушення норм цього Закону покладається на: податкових агентів - при порушенні правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку; платників податку - при порушенні правил сплати податку з чистого річного оподатковуваного доходу платника податку.

Підпунктом 20.3.2 п. 20.3 ст. 20 Закону № 889 передбачено, що у разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Також, згідно п.п. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Пунктом 176.2.а) ст. 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Пунктом 7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня та 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі 1 гривня за кожне порушення.

За результатами перевірки виявлено, що податок з доходів фізичних осіб (найманих працівників) з виплаченої заробітної плати «в конвертах» не утримувався та в бюджет не перераховувався, чим порушено п.п. а) п.2 ст.176 Податкового кодексу України - неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. в результаті чого донараховано 2722,54 грн. податку з доходів фізичних осіб найманих працівників. в т.ч. за основним платежем 2313,46 грн. та застосовано штрафних (фінансових) санкцій в сумі 409,08 грн.

З урахуванням наведеного та встановлених по справі обставин, суд вважає, що відповідач обґрунтовано збільшив суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників на загальну суму 2722,54 грн.

Пунктом 127.1 ст. 127 ПК України визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2722,54 грн., в т.ч. за основним платежем 2313,46 грн. та застосованих штрафних санкцій в сумі 409,08 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, а тому вказане рішення не підлягає скасуванню.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність свого рішення.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Порядок та строки набрання судовим рішенням законної сили передбачено ст. 254 КАС України.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 185-186 КАС України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 1квітня 2013 року.

Суддя П.Д. Дембіцький