Справа № 473/1855/16-а
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1855/16-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

"02" серпня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1та її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську із застосуванням звукозаписувальної техніки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області - ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 235424 від 26.05.2016 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання своїх батьківських обовязків по догляду та вихованню за своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження.

Вважає вказану постанову протиправною та незаконною, оскільки її син зараз знаходиться в підлітковому віці, бажання навчатися, допомагати батькам у домашніх справах у нього відсутнє, при цьому його бабуся (матір позивача) потурає йому в усьому, а тому він вирішив проживати з нею, повертатися додому відмовляється, а як на причину своєї поведінки вказує на невиконання позивачем батьківських обовязків щодо нього. Посилаючись на те, що небажання сина приймати участь у виховному процесі не може бути безумовним доказом невиконання нею батьківських обовязків відносно нього, просила суд зазначену постанову визнати протиправною та скасувати, провадження по справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 03.06.2016 року позовну заяву в порядку ст. 108 КАС України було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

08.06.2016 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до інспектора Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області - ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

09.06.2016 року провадження по справі відкрито, справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.07.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено службу у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини справи, просила суд позов задовольнити.

Відповідач - інспектор Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що постанова була винесена правомірно, з урахуванням обставин справи.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що питання було порушене за ініціативою дитини, вважає, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по догляду та вихованню за своїм неповнолітнім сином, оскільки ситуація в сім'ї і на час розгляду справи не змінилася і позивач продовжує підтримувати чоловіка, а не сина, і не знайшла можливостей вирішити конфлікт між ними.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, даної адміністративної справи прийшов до наступного.

Частиною першою ст.2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є матірю неповнолітнього ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 176058, виданим повторно 22.03.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області.

Неповнолітній ОСОБА_5 звернувся до Служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області з заявою про те, що його вітчим ОСОБА_7 вигнав його з дому, погрожував йому, у звязку з чим він вимушений був піти проживати до своєї бабусі ОСОБА_8, яка мешкає в смт. Доманівка Доманівського району Миколаївської області.

19.05.2016 року відбулося засідання комісії з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області з приводу розгляду заяви неповнолітнього ОСОБА_5, на якому було вирішено рекомендувати молодіжній превенції Вознесенського відділу поліції притягнути громадянку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обовязків відносно неповнолітньої дитини, на підставі особистої заяви неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово влаштувати його до Центру соціально-психологічної реабілітації з метою проходження курсу соціальної реабілітації, доручити Службі у справах дітей поставити останнього на облік, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах, доручити Вознесенському міському центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Вознесенської міської ради Миколаївської області охопити родину соціальними послугами з метою налагодження взаємовідносин в сім'ї ( а.с. 45 ).

Згідно повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області від 19.05.2016 року за № 181 неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, зарахований до ЦСПРД ССД ВМР на повне державне забезпечення ( а.с. 46 ).

23.05.2016 року Директором центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області погоджено вибуття неповнолітнього ОСОБА_5 з центру на підставі висновку про доцільне повернення дитини у родину, а саме передано дитину батькові ОСОБА_9, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до його заяви ( а.с. 52, 52 ).

26.05.2016 року інспектором Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області - ОСОБА_3 було винесено постанову серії АА № 235424 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження ( а.с. 6 ).

Відповідно до положень ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

За невиконання або неналежне виконання обовязків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності: адміністративної (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення), цивільно-правової (статті 1178 1183 Цивільного кодексу України); сімейно правової (стаття 164 СК України).

Відповідно до положень ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Вона має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї та звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій, і звернутися безпосередньо за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Неналежне виконання обовязків щодо виховання дітей це бездіяльність, у результаті якої обовязки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Жорстоке поводження із неповнолітніми виражається у здійсненні батьками фізичного або психічного насилля щодо них або в замаху на їх статеву недоторканість, а також у застосуванні недопустимих способів виховання (у грубому, зневажливому, що принижує людську гідність, поводженні з дітьми, образі або експлуатації дітей).

У відповідності із статтею 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 25.05.2016 року за місцем проживання матері за адресою: вул. Ватутіна, буд. № 33, м. Вознесенськ Миколаївська область, матірю створені належні житлово-побутові умови для дитини, але відносини між матірю та сином напружені ( а. с. 51 ).

Як вбачається з характеристики з місця навчання ОСОБА_5, а саме ЗОШ № 7 м. Вознесенська, останній має навчальні досягнення достатньо-середнього рівня, навчається не в повну міру своїх сил, але на успіхи дитини впливають взаємовідносини в родини (зі слів дитини). Вадим потребує постійного контролю збоку матері, самостійний, але піддається чужому впливу, вдома проживати бажання не має, проте часто спілкується з мамою по телефону, яка двічі відвідувала школу, цікавилася успіхами сина, крім того школу відвідувала бабуся, яка має суперечності з матірю хлопчика щодо виховання останнього ( а.с. 31 ).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній ОСОБА_5 зазначив, що зазнає тиску з боку вітчима, який його ображає, а коли карає, то обмежує у використанні компютера, мобільного телефону, тощо.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_5 без дозволу брав його речі, не виконує доручення, які йому дають дорослі, не дотримується правил встановлених в сім'ї, сперечається, тому він змушений впливати на процес виховання неповнолітньої дитини, але робить це у межах закону. Він ніколи не виганяв пасинка з дому, не грозив йому, просто вони не знайшли спільної мови і останній не хоче, щоб він жив з його матірю.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що знає зі слів онука ОСОБА_5, що його кривдить вітчим, який і на її адресу колись образливо висловлювався, кричав, а позивач, як мати в більшості випадків не підтримує сина, хоча обовязки по утриманню та вихованню сина вона добре виконує.

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про те, що позивач виконує належним чином свої батьківські обов`язки по створенню умов для нормального фізичного, духовного та морального розвитку

В своїх поясненнях та коментарях суду ОСОБА_1 вказувала те, що вона любить свого сина, опікується ним, вболіває за нього і хоче жити і бути із ним.

Судом також встановлено, що позивач також сприяє загальнокультурному розвитку дитини, піклується про його стан здоров`я та розумовий розвиток дитини, здобуття освіти, тощо і проти цього свідок ОСОБА_5 не заперечував, але він наполягав, що не бажає, щоб вітчим жив з ними.

Зазначене свідчить про те, що в даному випадку не можна казати про ухилення позивача від виконання своїх обов'язків тим, що вона наполягала на виконанні сином конкретних завдань, визначала певні обмеження, що стосувалися місця і часу відпочинку дитини, турбуючись про його безпеку та здоровя. В даному випадку суд вважає наявні неприязні стосунки між членами сім'ї позивача ОСОБА_1, її чоловіком свідком ОСОБА_7 та сином - свідком ОСОБА_5, що виливається, як встановлено в судовому засіданні з пояснень обох свідків в конфлікти та скандали в яких позивач в більшості випадків підтримує позицію чоловіка, а не сина, а останній зважаючи на підлітковий вік, нерозуміння з боку матері, максимальну вимогливість вітчима, відсутність пошани і довіри до дитини з боку дорослих та втручання у сімейні відносини з боку бабусі - свідка ОСОБА_8 намагається відстояти свою власну позицію звертаючись до державних інституцій.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що достатніх, допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, суду з боку позивача надано не було.

За таких обставин судом встановлено, що при постановленні оскаржуваної постанови відповідачем було порушено порядок притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 8 ,9, ч.2 ст.11, 69, 99, 100, 102, 104, ч.3 ст.105, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області - ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Постанову серії АА № 235424 по справі про адміністративне правопорушення від 26.05.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження визнати протиправною та скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Висоцька Г.А.