Справа № 200/14592/15-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/275/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» липня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Женеску Е.В.,

за участю: секретаря: Кравченко Г.В.,

представник позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представник третьої особи: ОСОБА_3

прокурора: Масенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд» до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Фінінсова-економічний департамент Дніпропетровської міської ради про визнання рішень органу місцевого самоврядування незаконним та таким, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2015 року позивач ПП Фірма «Сервісторгбуд» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської міської ради про визнання рішень органу місцевого самоврядування незаконним та таким, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2015 року відкрито провадження та призначено попереднє судове засідання на 20 серпня 2015 року о 10:30 год.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року справу призначено до судового розгляду на 28 квітня 2016 р. на 16:00 год.

27 квітня 2016 р. прокурором через канцелярію суду подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. В обґрунтування зазначив, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська від 24.01.2014 №430 позивач про наявність оскаржуваного положення дізнався в момент укладання договору, тобто в січні 2014 року, оскільки з його преамбули вбачається, що він укладений Дніпропетровською міською радою, в особі директора фінансово економічного департаменту ОСОБА_4 яка діяла на підставі Положення про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради та довіреності від 08.09.2011 Тобто, про наявність оскаржуваного положення, позивач дізнався в січні 2014 року, а отже мав змогу ознайомитися з його повним текстом і про можливе порушення своїх прав в момент укладання договору, оскільки знав про існування вказаного вище Положення та довіреності від 08.09.2011, на підставі якої директор фінансового - економічного департаменту Дніпропетровської міської ради підписала Договір від 24.01.2014 №430.

В судовому засіданні 28 квітня 2016 р., вищевказане клопотання не розглядалося, у звязку з наданням директором ПП «Фірма Сервісторгбуд» - ОСОБА_5 клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку зі станом здоровя представника позивача ОСОБА_6

Прокурор Масенко А.О. в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення клопотання, вважає, що шестимісячний строк для звернення із адміністративним позовом до суду позивач не пропустив. Зазначає, що про наявність Положення про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради позивач був усвідомлений, але із його змістом не був ознайомлений, а ознайомився із ним тільки у 2015 році під час розгляду справи в Господарському суді Дніпропетровської області, а відтак позивач звернувся до суду у встановлений законом строк відсутня, тому відсутня необхідність надання клопотання про поновлення строку.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засідання не заперечувала, щодо задоволення клопотання про залишення позову без розгляду. Зазначила, що зауважень щодо змісту договору перед, під час та після укладання договору від сторони позивача не надходило, а відтак про існування вказаного положення позивач дізнався в момент укладання договору.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала, що задоволення клопотання про залишення позову без розгляду. Під час розгляду справи надала письмові пояснення та додаткові пояснення, в яких зазначено наступне. Рішення міської ради від 29.02.2012 № 37/21 та від 23.07.2014 № 20/54 не являються регуляторними актами, то вони не попадають під дію Закону України від 11.09.2003 № 1160-ІV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Дія рішень міської ради від 29.02.2012 № 37/21 та від 23.07.2014 № 20/54 «Про затвердження Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради» поширюється тільки на фінансово - економічний департамент, тому повідомлення сторін договору (зокрема ПП «Фірми «Сервісторгбуд») про прийняття зазначених рішень не входить як до обовязку департаменту так і до обовязку міської ради. Відповідно до Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», рішення були опубліковані на сайті Дніпропетровської міської ради. Зокрема, рішення міської ради від 29.02.2012 № 37/21 опубліковано на сайті міської ради 10.04.2013, рішення міської ради від 23.07.2014 № 20/54 опубліковано на сайті міської ради 25.07.2014. Положенням про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради, затвердженим рішенням міської ради від 29.02.2012 № 37/21, розділом 5 п. 5.1. абз. 14 визначено, що департамент очолює директор, який на підставі рішення міської ради або доручення міського голови укладає договори про обовязковий внесок замовників (забудовників) на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Такі ж самі умови викладені в розділі 5 п.5.1. абз.14 Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 23.07.2014 №20/54. Тобто, на момент підписання договору про пайову участь від 24.01.2014 № 430 з ПГІ «Фірмою «Сервісторгбуд», рішення міської ради від 29.02.2012 № 37/21 було опубліковано на сайті Дніпропетровської міської ради. ПП «Фірма «Сервісторгбуд» не звергалося до фінансово-економічного департаменту міської ради з проханням надати копію Положенням про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2014 року Дніпропетровською міською радою в особі директора фінансов - економічного департаменту Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4, діючою на підставі Положення фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради та Довіреності від 08.09.11 за реєстровим №568 та Приватне підприємство «Фірма Сервісторгбуд» в особі директора ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту, керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (зі змінами та доповненнями) та рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.07 №6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська» (зі змінами та доповненнями) укладено договір №430 про пайову участь на розвиток соціальної інженерно транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. (а.с.34)

Згідно п.6.4 Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до виконання зобовязань у повному обсязі. Даний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Будь-яких зауважень, або заперечень щодо умов договору при його укладанні від Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд» не надходило, про що підтвердили та не заперечували сторони під час слухання справи.

Рішенням сесії VI скликання від 29.02.12 №37/21 Дніпропетровська міська рада затвердила Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради. (а.с.21)

Рішенням сесії VI скликання від 23.07.14 №20/54 Дніпропетровська міська рада затвердила Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради. Визнала таким, що втратили чинність, рішення міської ради від 29.02.2012 №37/21 «Про затвердження Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради» та від 27.11.2013 №41/43 «Про внесення змін до Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради» (а.с.8,9).

Крім того, відповідно до скриншоту сторінок протокольної програми міської ради, наданого представником третьої особи Положення про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради від 23.07.2014 р. опубліковано 25.07.2014 р.

Положення фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради від 29.02.2012 р. опубліковано 10.04.2013 р. на сторінці протокольної програми міської ради.

При затвердженні рішенням міської ради від 23.07.14 Положення, оскаржуваний пункт Положення, залишився в такій же редакції, як в Положенні затвердженого рішенням міської ради від 29.02.12.

Отже, під час укладання договору діяло рішення міської ради від 29.02.2012 №37/21 «Про затвердження Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради» та від 27.11.2013 №41/43 «Про внесення змін до Положення про фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради».

Про яке сторона позивача дізналась під час підписання договору №430 від 24 січня 2014 р.

Відповідно до статуту Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд» (нова редакція) власником підприємства є ОСОБА_5. (а.с.39-47)

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 04.07.2014 р., керівником Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд» зазначено ОСОБА_5 (а.с.48).

Наказом №01/06 від 26 червня 2014 року ОСОБА_5, як власник Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд», згідно з рішенням Власника №2/06 від 25.06.2014 р. прийняла на себе виконання обовязків директора Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд» (а.с.49).

Згідно акту приймання - передання документації від 26 червня 2014 р. ОСОБА_7 та директор Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд», ОСОБА_5 склали даний акт про те, що ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_8 прийняла оригінали установчих і реєстраційних документів підприємства «Фірма Сервісторгбуд», оригінали первинних фінансово- господарських, бухгалтерських і звітних документів, що стосуються господарської діяльності підприємства «Фірма Сервісторгбуд». Документи передані, перевірені та отримані сторонами в повному обсязі. Сторони взаємних претензій не мають. (а.с.224)

А тому твердження представника позивача ОСОБА_1, про те що ПП«Фірма Сервісторгбуд» не знала про наявність такого договору є безпідставними.

Як вбачається із рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 р, яке міститься в матеріалах справи, до суду із позовом звернулося ПП «Фірма «Сервісторгбуд» до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровська, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фінансово економічний департамент Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ, за участю Прокуратури Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ.

Вищевказаним рішенням в задоволенні позовних вимог ПП «Фірма «Сервісторгбуд» про визнання договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська № 430 від 24.01.2014 року недійсним відмовлено.

Як вбачається зі змісту рішення, судом зазначено, що нормативні акти Дніпропетровської міської ради містять суперечності стосовно сторони договору. Крім того, вказані Положення про фінансово - економічний департамент та Порядок містять явні недоліки юридичної техніки. Також судом зазначено, що посилатися на відсутність повноважень особи, що підписала договір, може лише особа, права якої порушені цим фактом. Тобто така підстава позову мала б право на існування у випадку заявлення позову Дніпропетровської міською радою, а право позивача по даній справі саме вказаною обставиною не порушується, а відтак вказані обставини можуть бути предметом розгляду у справі про стягнення заборгованості за оспорюваним договором чи звернення з вимогою про внесення до договору змін, а не визнання його недійсним.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 р, залишено без змін.

Відповідно до ч.1,2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Данною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено лише на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах. А крім того, необхідно враховувати, що з плином часу певні обставини доказати чи спростувати стає все важче через те, що певні докази втрачаються.

Початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Під час слухання справи судом встановлено, що позивач мав реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше, ніж то зазначалось в судовому засіданні представником позивача. Тоді для відліку строку на звернення суд бере до уваги саме цей момент.

Наприклад, якщо йдеться про оскарження нормативно-правового акта, то строк починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це можна пояснити тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку. Якщо ж акт не поширював дію на особу, але згодом вона стала суб'єктом відповідних правовідносин, у яких може бути застосовано цей акт, тоді строк знову-таки починається з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, тобто з моменту, коли вона стала суб'єктом відповідних правовідносин.

Законодавцем визнано достатнім строк для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси було порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до адміністративного суду із відповідним позовом.

Наслідки пропущення строків звернення з адміністративним позовом визначено статтею 100 КАСУ

Частиною 1 ст.100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як встановлено в судовому засіданні з часу укладання договору і до звернення з даним позовом до суду минуло більше шести місяців, оскільки договір був укладений та підписаний обома сторонами 24 січня 2014 року, а відтак про наявність оскаржуваного рішення міської ради 29.02.12 №37/21 та Положення про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради позивачу стало відомо зі змісту договору та під час підписання договору. До того ж, положення про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради від 29.02.12 та 23.07.14 були опубліковані на сайті Дніпропетровської міської ради, що сприяло його поширенню для вільного ознайомлення та використання, а не використання директором ПП права на отримання та ознайомлення із положенням про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради не є підставою вважати, про неусвідомленість діючого директора про існування договору та положення про фінансово - економічний департамент Дніпропетровської міської ради, а тому виходячи з цього встановлено, що позивачем пропущено строк для подання позову.

Під час розгляду справи представником позивача не надавалось письмове клопотання про поновлення строку та при зверненні в самій позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку, як і не зазначає причини пропуску такого строку, а із наявних у справі матеріалів не вбачається будь-яких обставин, які можуть свідчити про поважність пропуску визначеного законом строку, оскільки вважає, що строк не пропущено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду позову, оскільки його подано з пропуском встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду, крім того судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

З гідно з п. 9 ч. 1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст.ст. 100 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Фірма Сервісторгбуд» до Дніпропетровської міської ради про визнання рішень органу місцевого самоврядування незаконним та таким, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Е.В. Женеску