Справа № 815/2609/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/2609/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська південна зернова компанія» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська південна зернова компанія» (далі Позивач, або ТОВ «УПЗК») з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі Відповідач, або Одеська митниця ДФС) про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці ДФС № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2016/00009 від 06.02.2016 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так Позивач зазначив, що між ТОВ «УПЗК» та китайською компанією «Fuji Industries Limited» укладено контракт № 05/01-USGC на придбання товару. На виконання вимог зазначеного контракту на адресу ТОВ «УПЗК» надійшов товар тканина з синтетичних комплексних волокон, текстильні матеріали, тканина бавовняна. 03.02.2016 року з метою декларування товару ТОВ «УПЗК» подало державному митному органу Одеській митниці ДФС тимчасову митну декларацію ТН 500040001/2016/000629 із визначенням митної вартості товару. Також, декларантом подано документи: контракт № 05/01-USGC від 05.01.2015 року, інвойс № 15ННD690 від 16.12.2015 року, пакувальний лист № GЕSU5035961 від 16.02.2016 року, коносамент № NBLG155194 від 22.12.2015 року, сертифікат про походження товару № 15С3301М7039/00148 від 16.12.2015 року, МД країни відправлення № 22347451 від 15.12.2015 року. Не погодившись із визначеною декларантом митною вартістю товару, державний митний орган витребував додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні та кількісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Зазначена вимога Позивачем не була виконана, тому 06.02.2016 року державним інспектором м/п Іллічівськ ОСОБА_1 було неправомірно прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначенні № 500040001/2016/00009 та рішення про коригування митної вартості товари № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року. У відповідності з ч. 7 ст. 55 МК України, задекларований товар був випущений у вільний обіг Відповідачем за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною Позивачем, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Згідно ч. 8 ст. 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. На виконання зазначених вимог закону, 22.03.2016 року Позивачем були надані документи на підтвердження заявленої митної вартості з проханням винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року. До заяви додані контракт № 05/01-USGC від 05.01.2015 року, інвойс № 15ННD690 від 16.12.2015 року, декларація країни відправника від 17.12.2015 року, пакувальний лист від 16.12.2015 року. Однак, листом № 1039/10/15-70-62 від 25.03.2016 року, Відповідач в порушення вимог чинного законодавства не знайшов підстав винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року. Позивач вважає, що зазначені картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2016/00009 та рішення про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року є незаконними, такими що не ґрунтуються на вимогах митного законодавства та підлягають безумовному скасуванню. Зокрема, Позивач зазначив, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що Відповідачем не зазначено жодного джерела інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару, передбаченого Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року. Окремо Позивач звернув увагу на те, що у рішенні № 500040001/2016/410004/2 наявні недостовірні відомості: твердження про те, що дата МД країни відправлення передує датам інвойсу, пакувального листа і сертифіката походження товару не відповідає дійсності, адже декларація країни відправлення датована 17.12.2015 року, а інвойс, сертифікат походження та пакувальний лист датовані 16.12.2015 року. Також, Позивач зазначив, що твердження про те, що у п.2 угоди не відображено які саме складові входять у вартість товару зазначену продавцем, у той же час у наданих товаросупровідних документах відсутня інформація щодо таких складових вартості передбачених умовами поставки СІР не дає розуміння що саме мав на увазі інспектор, який нормативно правовий акт передбачає обов'язковість наявності в угоді складових вартості та яким чином відсутність зазначеної інформації може вплинути на рівень митної вартості товару. Коригування Відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54 ч. 1 ст. 55 МК та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу, а тому рішення відповідача про коригування митної вартості товару № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2016/00009 підлягають скасуванню. Спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів ЗЕД, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Неподання Позивачем всіх документів, які додатково витребувані Одеською митницею ДФС, можуть бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупність не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації. Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 30.06.2015 у справі № 814/283/14. На думку Позивача, незважаючи на дану чітку правову позицію, Відповідачем були грубо порушені норми чинного законодавства та права ТОВ «УПЗК», в результаті було прийняте оскаржуване незаконне рішення суб'єкта владних повноважень.

В судовому засіданні 20.07.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав, зазначених в адміністративному позові. Представником Позивача також було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В судовому засіданні 20.07.2016 року представник Відповідача не заперечував проти задоволення клопотання представника Позивача про розгляд справи в письмовому провадженні та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов ( а.с.53-65). Так, в обґрунтування заперечень проти позову, Відповідач зазначив, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності. У зв'язку з викладеним, у відповідності до вимог ч.3 ст.53 МК України, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, проте, декларант повідомив Відповідача, що не може надати додаткові документи. Відповідач зазначив, що, оскільки декларантом не було подано в установлений строк необхідних документів, митний орган визначив митну вартість товару самостійно на підставі наявних у нього відомостей. Відповідач зазначив, що у звязку з неможливістю застосування перших п'яти методів митної вартості, визначених у МК України, ним були прийняті рішення про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів. Враховуючи викладені обставини та положення ч.6 ст.54 МК України, Відповідач вважає, що Одеською митницею ДФС були правомірно прийняті спірні рішення щодо коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи звернення представника Позивача з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження, відсутність заперечень з цього приводу представника Відповідача та, враховуючи відсутність потреби витребування додаткових письмових доказів, слухати свідка чи експерта, на підставі приписів ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

06.02.2016 року ТОВ «УПЗК» до митного оформлення був заявлений товар «Полотна трикотажні із синтетичних волокон, вибивні», «Полотна трикотажні із синтетичних волокон, пофарбовані», «Тканина з синтетичних комплексних ниток з вмістом не менш як 85 мас. % текстурованих поліефірних ниток, пофарбована», виробник - Fuji Industries Limited, CN, країна виробництва CN, Китай, за МД № 500040001/2016/000750.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості зазначеного товару Позивачем були подані наступні документи: коносамент № NBLG155194 від 22.12.2015 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 03.12.2015 року № 15ННD690, рахунок-фактуру (інвойс) № 15ННD690 від 16.12.2015 року, пакувальний лист № GЕSU5035961 від 16.02.2016 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № 05/01-USGC від 05.01.2015 року та доповнення до нього від 12.10.2015 року та від 05.12.2015 року (Специфікація № 6), сертифікат про походження товару № 15С3301М7039/00148 від 16.12.2015 року, МД країни відправлення № 22347451 від 15.12.2015 року та інші документи, перелічені в графі 44 МД.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: дата МД країни відправлення передує датам інвойсу та пакувального листа в сертифікату про проходження; вага брутто у пакувальному листі, сертифікаті про походження товару та МД країни відправлення відрізняється від ваги брутто у коносаменті; у п. 2 угоди не відображено, які саме складові входять у вартість товару зазначену продавцем, у той же час, у наданих товаросупровідних документах відсутня інформація щодо таких складових вартості передбачених умовами поставки СІF як: маркування, пакування, вартості самої упаковки, страхування та доставки товару до пункту призначення, що унеможливлює перевірку та співставлення складових заявленої декларантом митної вартості товару.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 МК України, декларанта було зобовязано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Однак, декларант повідомив Відповідача, що не може надати витребувані документи.

З огляду на неподання Позивачем додаткових документів, витребуваних Відповідачем, на підставі ч.1 ст.55 МК України, останнім було здійснено коригування митної вартості заявленого Позивачем товару та визначено її за резервним методом: товар № 1 з 2,8709 дол. США за кг. до 3,4 дол. США за кг., товар № 2 з 2,696090 дол. США за кг. до 3,76 дол. США за кг., товар № 3 з 0,726667 дол. США за м2 до 0,8851 дол. США за м2, проте не менш як 3,32 дол. США за кг., про що прийнято відповідне рішення № 500040001/2016/410004/2 року (а.с.35-36).

На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості товару Відповідачем-1 було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2016/00009 від 06.02.2016 року (а.с.10-11).

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 52, 53 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до вимог ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов'язок доведення митної вартості товару заявленого до декларування лежить на декларанті. Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Так, ст.57 МК України закріплений обов'язок митниці кожний наступний метод застосовувати лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу.

Суд наголошує, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Зазначений довід суду відповідає позиції висловленій Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14), в яких вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товарів заявлених у спірному випадку до декларування, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: дата МД країни відправлення передує датам інвойсу та пакувального листа і в сертифікаті про проходження; вага брутто у пакувальному листі, сертифікаті про походження товару та МД країни відправлення відрізняється від ваги брутто у коносаменті; у п. 2 угоди не відображено, які саме складові входять у вартість товару зазначену продавцем, у той же час, у наданих товарносупровідних документах відсутня інформація щодо таких складових вартості передбачених умовами поставки СІF як: маркування, пакування, вартості самої упаковки, страхування та доставки товару до пункту призначення, що унеможливлює перевірку та співставлення складових заявленої декларантом митної вартості товару.

Проте, Відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що Позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого Позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

З оскаржуваного рішення Відповідача про коригування заявленої митної вартості товару за резервним методом не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих документів Позивачем.

Вказані обставини, на які посилається Відповідач, як на підставу для невизнання заявленої Позивачем вартості декларуємого товару, жодним чином не свідчать про не підтвердження Позивачем саме митної вартості заявленого ним до декларування товару.

Більш того, посилання Відповідача на те, що дата МД країни відправлення передує датам інвойсу та пакувального листа в сертифікату про проходження, спростовуються змістом цих документів, наявних в матеріалах справи.

Так, з дослідженої судом копії МД країни відправлення № 22347451 вбачається, що датою експорту є 17.12.2015 року (а.с.33-34).

В свою чергу, пакувальний лист № GЕSU5035961, інвойс № 15ННD690, сертифікат про походження № 15С3301М7039/00148, що предявлялись Позивачем до митного оформлення, датовані 16.12.2015 року, тобто раніше ніж дата експорту цього товару (а.с.31-32).

Крім того, судом встановлено, що кількість та вартість заявленого Позивачем до декларування товару ним зі своїм контрагентом була визначена 05.12.2015 року шляхом укладення додаткової угоди (специфікації) № 6 до контракту № 05/01-USGC від 05.01.2015 року, тобто, як до дати складання МД країни відправлення, так і до дати експорту (а.с.29).

Що стосується посилань на відсутність документів, що підтверджують складові митної вартості товару, суд зазначає наступне.

За змістом укладеного Позивачем контракту № 05/01-USGC від 05.01.2015 року з Fuji Industries Limited, найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлюються сторонами в проформах-інвойсах або в інвойсах.

В п. 4 вказаного контракту чітко визначено, що разом з товаром Продавець передає наступні документи: коносамент; інвойс або проформа інвойс, пакувальний лист.

Наведений перелік документів, що визначений контрактом укладеним Позивачем, був предявлений останній до митного оформлення.

При цьому, з наданих Позивачем до митного оформлення документів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що ціна поставляємого Позивачем товару, визначена ним в поданих МД: товари №№ 1, 2 0,89 дол. США за м2; товар № 3 1,09 дол. США за м2, цілком відповідає ціні цього товару, що визначена у комерційному інвойсі, а також відповідає даним митної декларації іноземної країни, що була представлена до митного оформлення.

Жодних зауважень щодо вказаних документів та саме щодо митної вартості заявленого Позивачем до декларування товару у митного органу не виникло.

З огляду на викладене, суд вважає, що Позивачем надані Відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті Позивачем на користь продавця.

Таким чином, правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження Позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Крім того, суд вважає, що митним органом необґрунтовано застосовано резервний метод визначення вартості товару, оскільки Відповідачем фактично не вирішувалось питання щодо визначення вартості товару за ідентичними та аналогічними товарами.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у митного органу була наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, що підтверджується змістом самого рішення про коригування митної вартості.

Також, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості товару та визначаючи митну вартість Відповідач виходив з одиниці виміру товару «кг», проте з представлених Позивачем до декларування документів вбачається, що в даному випадку одиниця виміру є «погон. м.».

Зазначені обставини не можуть свідчити про додержання послідовності визначення методів визначення митної вартості та правильності коригування митної вартості товару.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятих ним рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 4684,00 грн., сплачені згідно з платіжними дорученнями (т. 1 а.с.43-44).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська південна зернова компанія» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № 500040001/2016/410004/2 від 06.02.2016 року про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України № 500040001/2016/00009 від 06.02.2016 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС (юридична адреса: вул. Гайдара, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська південна зернова компанія» (юридична адреса: 68094, Одеська область, м. Іллічівськ, село Бурлача Балка, вул. Північна, 41, ) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 4684,00 грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.