Справа № 826/27145/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2016 року письмове провадження № 826/27145/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів : головуючого судді Арсірія Р.О., суддів : Кузьменка В.А., Огурцова О.П. розглянувши адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль»
доДержавної фіскальної служби України
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (надалі по тексту - позивач або ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту - відповідач або ДФС), в якому просить

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не відображення в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 року за звітний період, за яким виправляються помилки - лютий 2015 року та відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 за звітний період, за яким виправляються помилки - червень 2015 року, а саме відсутності факту збільшення суми податку (ЕНакл), обчисленої за формулою відповідно до ст. 200-1.3 Податкового Кодексу України, на яку Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму непогашеного станом на 01.07.2015 від'ємного значення податку на додану вартість, що виникло в період до 01.02.2015, в розмірі 5 424 820 грн;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України відобразити в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 за звітний період, за яким виправляються помилки - лютий 2015 року та відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 за звітний період, за яким виправляються помилки - червень 2015 року, а саме збільшити суму податку (ЕНакл), обчислену за формулою відповідно до ст. 200-1.3 Податкового Кодексу України, на яку Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму непогашеного станом на 01.07.2015 від'ємного значення податку на додану вартість, що виникло в період до 01.02.2015, в розмірі 5 424 820 гривень.

Обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов представник позивача зазначив, що всупереч вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16.07.2015 року № 643-VIII, з урахуванням заяви та уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за червень 2015 року, відповідачем допущена протиправна бездіяльність по не забезпеченню своєчасного відображенню в системі електронного адміністрування ПДВ заявлених 23.07.2015 відомостей.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні не прибув, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, а також заперечення на адміністративний позов, в яких проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неприбуттям у судове засідання представника відповідача та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 23.07.2015 позивачем подано до СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУМД уточнюючої податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року та додатку до неї (квитанція № 2 документ доставлено до районного рівня від 23.07.2015 в 15:34:08, реєстраційний номер документу : , прийнято пакет - ДФС України) відповідно до пп. «а» п.33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України позивачем подано заяву про збільшення суми податку, на яке підприємство має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену згідно з п.200-1.3 ст.200-1 розділу V Податкового кодексу України на суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 5 425 501,00 грн.

Також підприємством подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ за червень 2015 року (квитанція №2 документ доставлено до районного рівня 23.07.2015 о 15:59:18, реєстраційний номер документу : , прийнято пакет - ДФС України), в якому відображено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 5 424 820 грн (рядок 24).

Однак, станом на 08.09.2015 всупереч нормам Податкового кодексу України контролюючим органом не була збільшена сума від'ємного значення ПДВ, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого підприємством у рядку 24 уточнюючої податкової декларації з ПДВ за червень 2015 в розмірі 5 424 820 грн. У зв'язку з чим, позивач звернувся до відповідача з проханням надати індивідуальну податкову консультацію з питання відсутності факту збільшення контролюючим органом суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України на суму від'ємного значення ПДВ, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого позивачем у рядку 24 уточнюючої податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року з розмірі 5 424 820 грн. відповідно до пп.4 п.34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

В жовтні 2015 року позивач отримав від лист від 29.10.2015 року за № 23010/6/99-9919-03-0215, в якому відповідач повідомив, що відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Кодексу після «обнуління» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму від'ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ІІДВ за червень 2015 року та не перераховується надалі в зв'язку з уточненням показників такої звітності. Результати уточнення показників звітності за червень 2015 року в частині збільшення рядка 24 декларації з ІІДВ підлягають відображенню в податковій декларації того звітного періоду, в якому було подано уточнюючий розрахунок (тобто в декларації за липень 2015 року)».

Таким чином, як вважає позивач, на даний час виникає ситуація, в якій позивач, як платник податку має право використовувати від'ємне значення в сумі 5 424 820,00 грн. (що перенесено в рядок 20.1 декларації з ПДВ за липень 2015 року), з метою зменшення позитивного значення податку в наступних періодах, проте, з причини протиправної бездіяльності відповідача, буде змушений поповнювати електронний рахунок, щоб мати можливість реєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та тим самим накопичувати переплату на електронному рахунку, що є порушенням норм Податкового кодексу України.

ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» не погодилось з позицією відповідача по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку підприємство має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв'язку з чим звернулось до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX ПК України:

- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;

- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 200-1 розділу V Кодексу.

Порядок електронного адміністрування ПДВ затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 16 жовтня 2014 року №569 (далі - Порядок №569).

Рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок (п.2 Порядку №569).

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі (п.4 Порядку №569).

Відповідно до п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України кошти з електронного рахунка платника ПДВ перераховуються Казначейством в автоматичному режимі виключно до:

- державного бюджету;

- на рахунок, відкритий у банку та/або органі Казначейства сільськогосподарськими підприємствами - суб'єктами спеціального режиму оподаткування, визначений ст. 209 ПК України, для акумулювання сум податку, що нараховуються на вартість поставлених ними сільськогосподарських товарів (послуг), у порядку, передбаченому ст. 209 ПК України;

- на поточний рахунок платника податку за його заявою у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань.

Протягом дії системи електронного адміністрування ПДВ у тестовому режимі платники податку самостійно зараховують на такі електронні рахунки кошти з власних поточних рахунків, відкритих у банківських установах, у сумах, необхідних для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку, задекларованих ними в податковій звітності з ПДВ.

З 01 липня 2015 року на рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ платники податку зараховують також кошти у сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України та надає право для реєстрації в Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом:

До 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року) (пп. 4 п. 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу).

Судом встановлено, що контролюючий орган, після початку роботи системи у штатному режимі на постійній основі, отримавши уточнюючу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, яка прийнята згідно квитанції №2, своєчасно не забезпечив відображення її показників у системі електронного адміністрування ПДВ.

При цьому, доводи контролюючого органу з приводу того, що реєстраційна сума не перераховується надалі у зв'язку з уточненням показників такої звітності, є необґрунтованими, оскільки Податковий кодекс України таких норм в собі не містить.

На думку суду, платником податків обрано повністю правомірний спосіб захисту порушеного права, однак, враховуючи роботу на постійній основі системи електронного адміністрування ПДВ на час подання уточнюючого розрахунку, платник податків реалізуючи правомірну поведінку розраховував на відображення в системі електронного адміністрування відповідних змін, що забезпечило б йому право виписки податкових накладних без здійснення поповнення рахунку у фінансовій установі.

На дату судового засідання порушені права позивача не були відновлені, доказів протилежного сторони суду не надали.

Наведене свідчить про те, що система електронного адміністрування ПДВ організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

Державна фіскальна служба України, не забезпечивши своєчасне відображення у системі електронного адміністрування ПДВ заявлених позивачем 23 липня 2015 року відомостей, фактично порушила право позивача, а саме на невизначений термін відображення показників фінансової звітності у відповідній системі фактично призвело до негативного впливу на господарську діяльність позивача, оскільки позивач змушений поповнювати електронний рахунок, щоб мати можливість реєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та тим самим накопичувати переплату на електронному рахунку.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами Кодексу адміністративного судочинства України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що Державна фіскальна служба України, не забезпечивши автоматичне збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 5 424 820,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, здійснила це необґрунтовано та своє рішення не спростувала, чим порушила вимоги чинного податкового законодавства та передбачені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципи, що є підставою для задоволення позовних вимог до Державної фіскальної служби України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не відображення в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 року за звітний період, за яким виправляються помилки - лютий 2015 року та відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 за звітний період, за яким виправляються помилки - червень 2015 року, а саме відсутності факту збільшення суми податку (ЕНакл), обчисленої за формулою відповідно до ст. 200-1.3 Податкового Кодексу України, на яку Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму непогашеного станом на 01.07.2015 від'ємного значення податку на додану вартість, що виникло в період до 01.02.2015, в розмірі 5 424 820 грн;

Зобов'язати Державну фіскальну службу України відобразити в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 за звітний період, за яким виправляються помилки - лютий 2015 року та відомостей уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2015 за звітний період, за яким виправляються помилки - червень 2015 року, а саме збільшити суму податку (ЕНакл), обчислену за формулою відповідно до ст. 200-1.3 Податкового Кодексу України, на яку Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму непогашеного станом на 01.07.2015 від'ємного значення податку на додану вартість, що виникло в період до 01.02.2015, в розмірі 5 424 820 гривень.

Судові витрати в сумі 2436,00 грн. присудити на користь Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді О.П. Огурцов

В.А. Кузьменко