Справа № 536/648/16-а
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/648/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Бондаренко О.В.,

при секретарі Коваль В.А. ,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Маліннікова М.В.

Дусмурадової Л.Ю.

третьої особи ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції , Маліннікова Матвія Володимировича , третя особа ОСОБА_5 на протиправні дії суб»єкта владних повноважень ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до Відділу ДВС по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції , Маліннікова М.В. , третя особа ОСОБА_5 на протиправні дії суб»єкта владних повноважень ,посилаючись на те , що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року по цивільній справі № 536/2145/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя , яке ухвалою від 01.03.2016 року залишено без змін Апеляційним судом Полтавської області ,визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину депозитних вкладів , тобто на 193 582 гривен 50 копійок у АТ « Банк « Фінанси та Кредит « , здійснених ним в загальному розмірі 387 165 гривен , стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 193 582 гривен 50 копійок , як 1/2 частину депозитних вкладів у АТ « Банк « Фінанси та Кредит « та 500 гривен компенсації вартості автомобільного причепа , всього 194 082 гривен 50 коп. На підставі рішення судом 18.03.2016 року видано виконавчий лист , в якому вказано : « Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 193 582 , 50 грн. , як 1/2 частину депозитних вкладів у АТ « Банк « Фінанси та Кредит « та 500 грн . компенсації вартості автомобільного причепа , а всього борг в сумі 194 082, 50 грн», за яким головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Малінніковим М.В. 21.03.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50573896. Постанова про відкриття виконавчого провадження на його адресу не направлялась , чим Кременчуцьким ВДВС порушено вимоги Закону України « Про виконавче провадження « . Йому видано вказану постанову та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2016 року у межах суми стягнення 194 082,50 грн. на майно : будинок за адресою АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda Octavia 2008 року випуску НОМЕР_1, які зареєстровані за ним , було лише 04.04.2016 року на його вимогу під час звернення до Кременчуцького ВДВС .

Він займається підприємницькою діяльністю . В банківських установах відкриті на його ім.»я як депозитні , так і поточні рахунки . Поточні рахунки використовуються ним для здійснення підприємницької діяльності , а саме: на придбання товарів та обладнання для виконання замовлень , на виплату заробітної плати найманим працівникам.

21.04.2016 року він звернувся в АТ « Ощадбанк « , в якому на його ім.»я відкрито рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, з метою отримання коштів на виплату заробітної плати найманим працівникам та перерахування коштів постачальнику обладнання , однак в наданні послуг працівниками банку було відмовлено з посиланням на те , що на банківські рахунки в межах суми 216 246,81 грн. Кременчуцьким ВДВС накладено арешт .

22.04.2016 року він звернувся до державного виконавця Кременчуцького ВДВС Маліннікова М.В. по питанню арешту рахунків в АТ « Ощадбанк « .

В той же день державним виконавцем йому було видано копію постанови про арешт коштів боржника , винесену ще 28.03.2016 року .На підставі вказаної постанови накладено арешт на відкриті на ім.»я ОСОБА_1 4 депозитні рахунки в ПАТ « Укрінбанк « на та 2 поточні рахунки в АТ « Ощадбанк « в межах суми 216 246, 81 грн.

Копія постанови про стягнення судового збору йому не видано .

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ним було виявлено, що в справі є лист Банку « Фінанси та Кредит « від 16.11.2015 року за № 9-0030.16/1267 про вклади на його ім.»я и в даному банку на суму 387 165,00 грн. Копія вказаного листа завірена державним виконавцем Малінніковим М.В. та видано йому. Постанова про стягнення судового збору в матеріалах справи станом на 22.04.2016 року в матеріалах справи була відсутня .

Малінніковим М.В. на його запитання надано роз»яснення , що різниця в стягуваній сумі - це виконавчий збір , відносно арешту банківських рахунків пояснень не надано.

Вважає, що державним виконавцем Малінніковим М.В. порушено вимоги чинного законодавства України . Ним не перевірено наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів , а також перевірено майновий стан боржника , як цього вимагає Інструкція , накладено арешт на значно більшу суму , ніж підлягаючу стягненню.

Внаслідок протиправних дій державного виконавця Маліннікова М.В. відносно арешту поточних рахунків в АТ « Ощадбанк « його позбавлено можливості займатися підприємницькою діяльністю ,він не має можливості придбати матеріали та обладнання для здійснення підприємницької діяльності , виплачувати заробітну плату найманим працівникам , несе матеріальні збитки , що може потягти за собою кримінальну відповідальність .

28.03.2016 року державним виконавцем Малінніковим М.В. по ВП № 50575079 винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника , яку направлено до ТОВ « Виробничо -комерційна фірма « СВП Ванкувер -Кременчук , де ОСОБА_1 працює директором . Ним , як директором підприємства 05.05.2016 року до банківської установи були подані платіжні доручення № 3,4,5 про перерахування коштів відповідно до вищевказаної постанови . Банківською установою відмовлено у виконанні платіжних доручень з причин невірності банківських реквізитів , вказаних в постанові державного виконавця , що унеможливлює її виконання .

Постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по ВП № 50573896 та ВП № 50575079 в сумі по 60 грн . кожна в порушення вимог ст.. 28 ЗУ « Про виконавче провадження « були внесені державним виконавцем лише 04 травня 2015 року і в цей день видані йому під розписку .

Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по ВП № 50573896 винесена старшим державним виконавцем Бочкарьовою Є.С., однак підписана головним державним виконавцем Малінніковим М.В.

Документи виконавчого провадження він отримував у відділі ДВС під розписку , жодного документу ним не отримувалось поштовим зв'язком , однак к постановах вказано витрати на придбання поштових марок та конвертів , паперу в кількості по 34 листи формату А-5, канцелярських товарів , телефонний зв'язок , витрати пов»язані з виїздом , що суттєво не відповідає дійсності .

Вважає також протиправною постанову державного виконавця Маліннікова М.В. від 28.93.2016 року по ВП № 50575079 про приєднання виконавчих проваджень до зведеного , якою постановлено : « Об»єднати вп 49635188 у ЗВП 50641707 « , так як відносно нього виконавче провадження 49635188 не відкривалося , а відкривалися лише виконавчі провадження 50573896,50575515 та 50575079 .

24.05.2016 року на його адресу надійшла Ухвала Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року про відкриття касаційного провадження по цивільній справі Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/2145/15-ц та про зупинення виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року до закінчення касаційного провадження у справі, яка була ним подана до Кременчуцького ВДВС і 25.05.2016 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження .

На звернення 30.05.2016 року до Кременчуцького відділення АТ « Ощадний банк України « з питання знаходження коштів на належних йому рахунках в банку та про наявність інформації про припинення виконавчого провадження , отримав відповідь , що інформація відносно припинення виконавчого провадження до банку від ВДВС не надходила , але надійшли платіжні вимоги № 1 та « 2 від 18.05.2016 року про перерахування наявних на його рахунках грошових коштів в межах 193582,50 на рахунок Кременчуцького ВДВС .

На його заяву про від 30.05.2016 року про відкликання платіжних вимог з АТ « Ощадбанк України « листом Кременчуцького ВДВС № 8322 від 30.05.2016 року в задоволенні даної заяви отримав відмову з посиланням на вимоги ч 4 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження « , відповідно до якої встановлено« 4. Протягом строку , на який виконавче провадження зупинено , виконавчі дії не проводяться « .

Жодної інформації про зупинення виконавчого провадження до банківської установи та до Управління пенсійного фонду України в Полтавській області в порушення вимог ЗУ « Про виконавче провадження « державним виконавцем не було направлено .

На кінець робочого дня 30.05.2016 року всі грошові кошти з належних йому рахунків в АТ « Ощадний банк України « були перераховані відповідно до платіжних вимог на рахунок Кременчуцького ВДВС , що підтверджується випискою банку за 30.05.2016 року .

Вважає, що державний виконавець Малінніков М.В. свідомо не направив копію постанови про зупинення виконавчого провадження до банку та ухилився від відкликання платіжних вимог з АТ « Ощадбанк « з навмисною метою блокування здійснення ним підприємницької діяльності .

Внаслідок бездіяльності державного виконавця 30.05.2016 року всі грошові кошти з належних йому рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ

« Ощадний банк України « в сумі 66 021,37 грн . були перераховані відповідно до платіжних вимог на рахунок Кременчуцького ВДВС , що підтверджується банківською випискою від 30.05.2016 року . Також продовжуються стягуватися кошти з належної йому пенсії , що підтверджується ощадною книжкою на його ім.»я , згідно з записами в якій утримано в травні та в червні 2016 року по 569,90 грн щомісячно .

Станом на 08.06.2016 року обставини зупинення виконавчого провадження не усунено , по ВП № 50575079 державним виконавцем 08.06.2016 року виноситься постанова про поновлення виконавчого провадження , яка на його адресу до даного часу не надходила , про існування якої йому стало відомо 20.06.2016 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Внаслідок протиправних дій державного виконавця Маліннікова М.В. відносно арешту поточних рахунків в АТ « Ощадбанк « та не відкликання після винесення 25.05.2016 року постанови про припинення виконавчого провадження платіжних вимог про списання коштів з належних йому банківських рахунків його позбавлено можливості здійснювати підприємницьку діяльність .

Внаслідок протиправних дій державного виконавця Маліннікова М.В. йому завдано моральну шкоду , яка полягає в перенесенні ним та продовженні глибоких страждань , позбавлення можливості здійснювати підприємницьку діяльність , внаслідок чого він несе матеріальні збитки , змушений брати в борг грошові кошти для організації підприємницької діяльності та життя.

Прохає визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова М.В. від 28.03.2016 року про арешт коштів боржника

ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП № 50573896 в частині арешту

рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ « Ощадбанк « , МФО 331467 та

скасувати її в цій частині .

Зняти арешт з відкритих на його ім.»я рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ « Ощадбанк « , МФО 331467. Визнати протиправними постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 04 травня 2016 року по ВП № 50573896 та ВП № 50575079 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та скасувати їх.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року по ВП № 50575079 про звернення стягнення на доходи боржника та скасувати її.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року по ВП № 50575079 про приєднання виконавчих проваджень до зведеного та скасувати її.

Зобов»язати відділ державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції перерахувати на рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ « Ощадбанк « , МФО 331142. відкриті на ім.»я ОСОБА_1 стягнуті з вказаних рахунків на рахунок ВДВС по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції, , р/р 03853 , в УДК у м. Києві , МФО 820172, грошові кошти в сумі 66 021,37 грн , та перерахувати на особовий рахунок ОСОБА_1 стягнуті в червні місяці 2016 року з його пенсії грошові кошти в сумі 560,90 грн.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції на його користь грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривен та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551.20 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити в повному обсязі .

Представники відповідача Малінніков М.В. та Дусмурадова Л.Ю. заперечили проти позову , так як вважають його необґрунтованим , безпідставним та таким , що не підлягає задоволенню, з тих підстав , що в матеріалах виконавчого провадження міститься доказ про отримання позивачем постанов про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів , виданих Кременчуцьким районним судом Полтавської області від 18.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу . Державним виконавцем було виконано вимоги ч. 2 ст. 25 , ч 1 ст. 33 Закону України « Про виконавче провадження « . Станом на 16.06.2016 року боржником не надано жодних підтверджень повного або часткового самостійного виконання вказаного судового рішення , відповідно виконання має проводитись в примусовому порядку . Рішення , до отримання відділом 24.05.2016 року ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо відкриття касаційного провадження та зупинення виконання рішення , яке перебуває на виконанні , виконувалось в примусовому порядку .

ПАТ Фінанси та Кредит наразі перебуває в стані ліквідації і постанови держвиконавця про арешт коштів на рахунках боржників , відкриті в ПАТ , повертаються до відділу без виконання на підставі ст.. 46 ЗУ « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб «, про що неодноразово під час особистого прийому держвиконавцем повідомлялося і позивачу.

Арешт на рахунки боржника ОСОБА_1 не накладався , доказом є матеріали виконавчого провадження , зокрема постанова № 505673896 від 28.03.2016 року про арешт коштів боржника.

Згідно виписки з ДКСУ у Кременчуцькому районі від 06.05. 2016 року ,

05.05.2016 року з ТОВ ВКФ « СВП Ванкувер -Кременчук « на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 76,40 грн ., постанова про звернення стягнення на доходи № 50575079 від 28.03.2016 року прийнята до виконання підприємством , директором якого є боржник , і лише після цього оскаржена шляхом подачі уточненої позовної заяви , чим станом на 11.05.2016 року пропущено строк на оскарження даної постанови . Рішення під час примусового виконання якого було винесено дану постанову , фактично виконано в повному обсязі . 08.06.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження , про що направлено відповідне повідомлення до ТОВ ВКФ « СВП Ванкувер -Кременчук « .

Постанова про зупинення виконавчого провадження дійсно не направлялась банківським установам , оскільки згідно ч. 1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження « , направлення вищевказаної постанови передбачене лише сторонам у триденний строк , що було здійснено виконавцем .

Вважають , що державним виконавцем цілком правомірно , неупереджено , своєчасно було вчинено всі виконавчі дії , керуючись Законом України « Про виконавче провадження « ,положенням , викладеним у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24 /152/0/4-13 від 28.01.2013 року .

Позивачем не надано та не доведено факт понесених ним матеріальних збитків .

Вимога позивача про стягнення моральної шкоди не підтверджена жодним доказом , не підлягає задоволенню, так як дії державного виконавця були вчинені законно та своєчасно . Прохали відмовити в задоволенні позову в повному обсязі .

Третя особа ОСОБА_5 та представник ОСОБА_6 заперечили проти позову , так як вважають , що позивачем невірно подано позов в порядку адміністративного судочинства , відтак провадження в даній справі підлягає закриттю , а позовна заява -поверненню позивачу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року по цивільній справі № 536/2145/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на депозитні вклади , поділ спільного майна подружжя , витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення грошової компенсації , яке ухвалою від 01.03.2016 року залишено без змін Апеляційним судом Полтавської області , визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину депозитних вкладів , тобто на 193 582 гривен 50 копійок у АТ « Банк « Фінанси та Кредит « , здійснених ним в загальному розмірі 387 165 гривен , стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 193 582 гривен 50 копійок , як 1/2 частину депозитних вкладів у АТ « Банк « Фінанси та Кредит « та 500 гривен компенсації вартості автомобільного причепа , всього 194 082 гривен 50 коп. На підставі рішення судом 18.03.2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 193 582 , 50 грн. , як 1/2 частину депозитних вкладів у АТ « Банк « Фінанси та Кредит « та 500 грн . компенсації вартості автомобільного причепа , а всього борг в сумі 194 082, 50 грн», за яким головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Малінніковим М.В. 21.03.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50573896. Тому суд вважає , що ДВС повинна була і виконувати рішення суду по місцю знаходження вкладу в АТ «Банк Фінанси та кредит «. Пояснення відповідача , що ПАТ «Фінанси та Кредит « наразі перебуває в стані ліквідації і постанови держвиконавця про арешт коштів на рахунках боржників , відкриті в ПАТ , повертаються до відділу без виконання на підставі ст.. 46 ЗУ « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб «, по аналогічних справах . Фактично виконавчий лист в банк не направлявся . Згідно повідомлення банку ( а.с. 8 ) на рахунок ОСОБА_1 387 165, 00 грн.

Всі дії направлені державним виконавцем на виконання виконавчого листа в інших установах , в період зупинення виконання рішення , до закінчення касаційного провадження ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 13.04.2016 року .

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується

на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено

законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 13.12.2010 року № 3 « Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби « 1 . При розгляді справ із приводу оскарження рішень, дій чи

бездіяльності державної виконавчої служби суди повинні керуватися

положеннями Конституції України ( 254к/96-ВР ), статті 6 Конвенції

про захист прав і основоположних свобод людини ( 995_004 )

(Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Законом України від

17 липня 1997 року N 475/97-ВР) ( 475/97-ВР ), міжнародних

договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою

України, Кодексу адміністративного судочинства України ( 2747-15 )

(далі - КАС України), законами України від 24 березня 1998 року

N 202/98-ВР ( 202/98-ВР ) "Про державну виконавчу службу", від

21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження"

( 606-14 ) (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року

N 2677-VI) ( 2677-17 ), іншими нормативно-правовими актами, які

регулюють примусове виконання рішень та застосування практики

Європейського суду з прав людини, тощо.

2. Відповідно до частини першої статті 181 КАС України

( 2747-15 ) учасники виконавчого провадження (крім державного

виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій,

мають право звернутися до адміністративного суду з позовною

заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю

державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої

служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо

законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень,

дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того,

що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо

оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої

служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених

частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче

провадження" ( 606-14 ), крім тих, відносно яких законом

установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче

провадження" ( 606-14 ) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного

виконавця або іншої посадової особи

державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть

бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ,

а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які

залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного

адміністративного суду в порядку, передбаченому

законом ( 606-14 ).

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення

справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів

державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є

юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та

статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України "Про виконавче

провадження" ( 606-14 ) сторонами у виконавчому провадженні є

стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до

сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність

державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої

служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать

усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності

органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень

на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій,

за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у

разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження

чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи

бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи

державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів

(посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції

незалежно від суб'єкта звернення до суду (частина п'ята статті 82

Закону України "Про виконавче провадження") ( 606-14 ).

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення , зазначеного в документів на примусове виконання рішення у спосіб і порядок , визначені виконавчим документом ст. 11 ЗУ « про виконавче провадження « .

Судом під час розгляду справи було виконано усі можливі дії для повного та всебічного з"ясування обставин справи .

Згідно ст. 7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку , встановлених законом .

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав , свобод , інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб , інших суб"єктів при

здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства , в тому числі на виконання делегованих повноважень .

Позивачем доведено та документально підтверджено ті обставини , на яких ґрунтуються його позовні вимоги про скасування постанов головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова М.В.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов»язок щодо

доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів суду правомірність своїх дій, в той час, як доводи

позивача є обґрунтованими. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спрост

овують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Тому вимоги позивача щодо визнання позовних вимог протиправними з послідуючими наслідками підлягає до часткового задоволення , в стягненні моральної шкоди відмовити , як недоведені.

З цих підстав позов в частині визнання протиправними та скасування постанов від 28.03.2016 року в частині арешту та 04.05.2016 року підлягає задоволенню .

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України. Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано

збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх

відшкодування.

Так, відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної постанови).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це

підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає

залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких

зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану,

добровільне - власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено передбачених ст.ст. 23,1169 ЦК України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди саме неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ч 3 ст. 94 КАС України , якщо позов задоволено частково , судові витрати , здійснені позивачем , присуджуються йому відповідно до задоволених вимог .

Таким чином стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП № 50573896 в частині арешту рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ « Ощадбанк « , МФО 331467 та скасувати її в цій частині .

Зняти арешт з коштів на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ « Ощадбанк « , МФО 331467. відкритих на ім.»я ОСОБА_1 .

Визнати протиправними постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 04 травня 2016 року по ВП

№ 50573896 та ВП № 50575079 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та скасувати їх.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року по ВП № 50575079 про звернення стягнення на доходи боржника та скасувати її.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції Маліннікова Матвія Володимировича від 28 березня 2016 року по ВП № 50575079 про приєднання виконавчих проваджень до зведеного та скасувати її.

Зобов»язати відділ державної виконавчої служби по Кременчуцькому району

Кременчуцького міськрайонного управління юстиції перерахувати на рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ « Ощадбанк « , МФО 331142. відкриті на ім.»я ОСОБА_1 стягнуті з вказаних рахунків на рахунок ВДВС по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції, , р/р 03853 , в УДК у м. Києві , МФО 820172, грошові кошти в сумі 66 021,37 грн , та перерахувати на особовий рахунок ОСОБА_1 стягнуті в червні місяці 2016 року з його пенсії грошові кошти в сумі 560,90 грн.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби по Кременчуцькому району Кременчуцького міськрайонного управління юстиції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551.20 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування ч. 3 ст.160 КАС України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя О. В. Бондаренко