Справа № 376/845/16-а
Суддя: Клочко В. М.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/845/16-а
Провадження № 2-а/376/11/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. м. Сквира Київської області

Суддя Сквирського районного суду Київської області Клочко В.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» до Сквирської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Сквирської районної державної адміністрації щодо неналежного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» від 04.08.2016 року про надання земельних ділянок в оренду, зобов'язати Сквирської районну державну адміністрації Київської області розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» про надання в оренду земельних ділянок та прийняти відповідне розпорядження, договір оренди землі від 16.09.2014 року, укладений між Сквирською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» визнати поновленим, зобов'язати Сквирську районну державну адміністрацію укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» угоду про поновлення договору оренди землі від 16.09.2014 року на тих самих умовах, які передбачені договором та стягнути судові витрати посилаючись на те, що 16 вересня 2014 року між позивачем, ТОВ «Сквираплемрибгосп» в особі директора ОСОБА_1, та відповідачем, Сквирською районною державною адміністрацією в особі голови адміністрації ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець, Сквирська районна державна адміністрація, надає, а орендар, ТОВ «Сквираплемрибгосп», приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (невитребувані земельні частки (паї)) у кількості 28 шт. загальною площею 94,10 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

Згідно з умовами договору, а саме: пунктом 6 «Строк дії договору», договір оренди землі від 16 вересня 2014 року укладено терміном на 1 (один) рік, договір набирає чинності з 27 листопада 2014 року, тому відповідно припиняє свою дію в момент закінчення строку, на який його було укладено, а саме 27 листопада 2015 року.

Знаючи про наближення закінчення строку дії договору оренди землі, маючи намір скористатися переважним правом перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) та будучи при цьому орендарем, який належно виконував обов'язки за умовами договору (на підтвердження вчасно та у повному розмірі сплаченої орендної

плати до матеріалів справи додано ксерокопії платіжних доручень), а також будучи товариством, яке зарекомендувало себе з позитивної сторони, про що свідчать ряд клопотань від інших підприємств, установ, організацій з проханнями надати позивачу в оренду невитребувані земельні частки (паї) та з позитивними відгуками про товариство (ксерокопії клопотань додано до матеріалів справи), директор ТОВ «Сквираплемрибгосп», дотримуючись вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», 04 серпня 2015 року направив орендодавцю (відповідачу по справі) клопотання з проханням надати в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення (невитребувані земельні частки (паї)) загальною площею 91,10 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, чим виразив свій намір укласти договір оренди землі на новий строк.

Листом від 31.08.2015 року позивачу було відмовлено у надані в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) площею 91,10 га в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

Розпоряджень, щодо розгляду клопотання до даного часу не приймалось.

Вважає таку бездіяльність Сквирської районної державної адміністрації щодо неприйняття розпорядження неправомірною, а договір оренди земельної ділянки пролонгованим.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, в порядку письмового провадження та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог на підставах викладених в позовні заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечував та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому проваджені в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши подані суду письмові докази і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.09.2014 року між ТОВ «Сквираплемрибгосп», в особі директора ОСОБА_1 та Сквирською районною державною адміністрацією в особі голови адміністрації ОСОБА_2, було укладено договір оренди землі, відповідно до якого Сквирська районна державна адміністрація надає, а орендар- ТОВ «Сквираплемрибгосп» приймає у строкове терміном на 1 рік, платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані частки (паї) ) у кількості 28 шт., загальною площею 94,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, які розташовані в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області. Даний договір було

зареєстровано в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок у Великополовецькій сільській раді Сквирського району Київської області від 19.09.2014 року за № 2634.

04.08.2015 року орендар - ТОВ «Сквираплемрибгосп» на ім'я голови Сквирської районної державної адміністрації Київської області направило клопотання про надання в оренду не витребуваних часток (паїв), які розташовані на території Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області орієнтовною площею 91,1 га.

27.08.2015 року відбулося засідання районної комісії Сквирської районної державної адміністрації Київської області з відбору кандидатур, бажаючих орендувати земельні ділянки та водні об'єкти, розгляд заяв про надання у власність земельних ділянок та зміну цільового призначення земельних ділянок, яке було оформлено протоколом за № 4 з якого вбачається, що комісія рекомендує голові Сквирської районної державної адміністрації надати в оренду земельні ділянки не витребувані частки (паї) у кількості 27 шт., загальною площею 91,10 га ПП з іноземними інвестиціями «Технофарм-Україна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що в межах Великополовецької сільської ради і встановити орендну плату у розмірі 5 % від вартості нормативно-грошової оцінки землі.

Рекомендувала голові Сквирської районної державної адміністрації відмовити ТОВ «Сквираплемрибгосп» у надані в оренду земельних ділянок не витребувані частки (паї) у кількості 27 шт., загальною площею 91,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області.

28.08.2015 року між ПП з іноземними інвестиціями «Тхнофарм-Україна» в особі директора ОСОБА_3 та Сквирською районною державною адміністрацією в особі голови адміністрації ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого Сквирська районна державна адміністрація надає, а орендар ПП з іноземними інвестиціями «Технофарм - Україна» приймає у строкове терміном на 7 років, платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані частки (паї) ) у кількості 28 шт. загальною площею 94,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, які розташовані в межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області та складено акт прийому- передачі зазначених земельних ділянок.

Відтак, предметом судового розгляду в даній адміністративній справі є позовні вимоги про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень, тобто Сквирської районної державної адміністрації Київської області протиправними та неправомірними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Земельним кодексом України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про місцеві державні адміністрації" та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

В ч. 1 ст. 6 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси

В ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом

владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під суб'єктом владних повноважень п. 7 ч. 1 ст. 3 КАСУ розуміє орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В Рішенні Конституційного Суду України N 15-рп/2002 "У справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів)" вказав, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

При цьому, офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" надано в Рішенні Конституційного Суду України N 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. "У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)", в якому зафіксовано тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес". Зокрема, в даному рішенні Конституційного Суду України вказано, що поняття "охоронюваний законом інтерес", яке вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 N 10-рп/2010, положення частини 1 статті 143 Конституції України, згідно з якою органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень. Органи місцевого самоврядування відповідно до Земельного кодексу України вирішують питання про розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, та при вирішенні таких питань ці ради виступають як суб'єкти владних повноважень.

Отже, виходячи з приписів норм чинного законодавства та зазначених рішеннь Конституційного Суду України, спір, який виник між сторонами у даній справі, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

Нормами ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Так, ст. 134 ЗК України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності

або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

При цьому, ч. 2 ст. 134 ЗК України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

- розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

- використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій);

- використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

- будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

- надання земельних ділянок державним та комунальним підприємствам, бюджетним установам, вищим навчальним закладам, а також господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 60 відсотків;

- надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

- надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

-розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

- надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

-надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

- надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

-будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

- створення озеленених територій загального користування;

-будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

- передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

- надання земельних ділянок особам взамін тих, що були викуплені (примусово відчужені) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування;

- розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції;

- надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

- надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

- надання земельної ділянки взамін викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику або його спадкоємцю (правонаступнику) у разі, якщо така потреба відпала;

- поновлення договорів оренди землі;

- використання земельних ділянок для здійснення концесійної діяльності;

- передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

- надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

- надання земельних ділянок в інших випадках, визначених законом.

Недотримання вказаної процедури є порушенням органом місцевого самоврядування господарської компетенції під час укладення договору оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до п. 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року №122 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Таким чином, нерозподілені земельні ділянки до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності передаються в оренду органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, як розпорядниками, на загальних засадах, тобто з дотриманням вимог, встановлених статтею 124 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене та те, що чинним законодавством України передбачено, що способом волевиявлення районної державної адміністрації щодо регулювання земельних відносин є прийняття відповідного розпорядження, а також те, що невитребувані земельні частки (паї) є ділянками сільськогосподарського призначення, а тому необхідною умовою для їх передачі в оренду мало бути проведення земельних торгів, за результатами яких укладається договір оренди то суд, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача у прийняті розпорядження та зобов'язати відповідача розглянути заяву позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог щодо визнання договору оренди землі , укладеного 16.09.2014 року між Сквирською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» поновленим до 16.09.2016 року та зобов'язати відповідача без прийняття попереднього рішення про поновлення договору оренди землі, укласти (підписати) з позивачем угоду про поновлення договору оренди землі від 16.09.2014 року на тих самих умовах, які передбачені договором то, суд зазначає наступне.

Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

Тому, в даному випадку питання про укладення (поновлення) договору віднесено виключно до компетенції відповідача та не входить до компетенції суду, а тому позовні вимоги щодо зобов'язання поновити договір не відповідають нормам матеріального та процесуального права та окрім того, суд звертає увагу, що оскільки укладенню додаткової угоди передує вчинення окремих дій, визначених

Законом України "Про оренду землі", а компетенція щодо вчинення таких дій закріплена в даному випадку за місцевим органом виконавчої влади.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.17, 124,135, Земельного кодексу України,

ст.ст.16,33, Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 1,3,6, 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" ст.ст. 2,6, 9, 17, 89, 71, 99,158-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сквирської районної державної адміністрації щодо неналежного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» від 04.08.2015 року про надання земельних ділянок в оренду.

Зобов'язати Сквирську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» про надання в оренду земельних ділянок та прийняти відповідне розпорядження.

В решті позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Сквирської районної державної адміністрації Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» 1 378 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя :