Справа № 757/18121/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду міста Київа від 20 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови головного державного виконавця від 01.03.2016 про закінчення виконавчих проваджень ВП № 49765883 та ВП № 49748336.

Постановою Печерського районного суду міста Київа від 20 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 у справі №757/2982/15-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015 зобов'язано Пенсійний фонд України визначити територіальний орган (управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах), якому передати на розгляд подану заяву від 29.12.2014 про поновлення виплати раніше призначеної пенсії з прийняттям за результатами такого розгляду відповідного рішення.

16.12.2015 на підставі вказаної постанови, Печерським районним судом м. Києва позивачам видано виконавчі листи №757/2982/15-а, які у встановленому Законом порядку звернуті до виконання.

Постановою державного виконавця від 31.12.2015 за заявою ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження ВП № 49748336 з виконання виконавчого листа з надання строку для добровільного виконання боржником постанови суду. Постанова аналогічного змісту була винесена 12.01.2016 державним виконавцем за заявою ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 49765883.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчих проваджень, 12.01.2016 та 30.12.2015 державний виконавець направив копії зазначених постанов на адресу Пенсійного фонду України для виконання, а позивачам для відома.

Листами від 20.01.2016 № 2021/07-10 та 01.02.2016 № 3158/07-10, Пенсійний фонд України повідомив про виконання рішення суду у повному обсязі.

Зокрема, як вбачається зі змісту вказаних листів, Пенсійним фондом України на виконання постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2015 визначено територіальний орган, якому було передано на розгляд заяви позивачів від 29.12.2014 про поновлення раніше призначеної пенсії, для прийняття відповідного рішення.

Зазначені заяви з доданими до неї документами Пенсійним фондом України були скеровані до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями листів, адресованих Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області та квитанціями про відправлення рекомендованих листів.

На підставі вчинених виконавчих дій, державним виконавцем 01.03.2016 відповідно п. 8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 49765883 та ВП № 49748336 з примусового виконання виконавчих листів №757/2982/15-а, у зв'язку з повним та фактичним виконанням рішення суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, Пенсійним фондом України на виконання постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2015 визначено територіальний орган, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, якому і було передано на розгляд заяви позивачів від 29.12.2014 про поновлення раніше призначеної пенсії.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Посилання позивачів на те що, в ході здійснення виконавчого провадження внаслідок дій органів Пенсійного фонду вони не отримали очікуваного ефекту за результатами розгляду їх заяв, не може бути підставою для визнання неправомірними прийнятих державним виконавцем рішень, оскільки такі дії можуть бути предметом самостійного оскарження.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Київа від 20 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В. Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.