Справа № 817/665/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2016 р.Р і в н е 817/665/16
10год. 00хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Білецький Р.Б.,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укреко - Індастрі"

до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартостіі товарів , -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Укреко-Індастрі» з адміністративним позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 204050002/2016/000033/1 від 20.04.2016.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що підприємством 17.04.2016 було імпортовано першу партію товару - відходи, обрізки та скрап із пластмас полімерів етилену на підставі укладеного договору з ЗОО «Екомета» (Литва), у зв'язку з чим оформлено та подано до Рівненської митниці митну декларацію (МД-2). Однак, за результатом розгляду поданих позивачем документів, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач вважає прийняте рішення необгрунтованим та протиправним, оскільки основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну є перший метод - за ціною договору. Даний метод і був застосований ТОВ «Укреко-Індастрі». Для митного оформлення імпортованих товарів, на думку представника позивача, були подані усі необхідні документи, які містять відповідні розрахунки митної вартості і дають можливість прослідкувати механізм формування ціни товару згідно контракту. Тому, представник ТОВ «Укреко-Індастрі» просить суд позов задоволити в повному обсязі та визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник Рівненської митниці Державної фіскальної служби України в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив суду, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, посадовою особою Рівненської митниці ДФС встановлено, що у документах, наданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містяться всі відомості відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме: 1) у договорі зазначені умови поставки - DAP Рівне (Інкотермс 2010), у фактурі-інвойсі - комерційні умови поставки DAP Рівне (Інкотермс 2000), підпис на фактурі-інвойсі відсутній; 2) не включені усі витрати (складові) митної вартості товару до ціни товару, які передбачені частиною 10 статті 58 Митного кодексу України, а саме транспортні витрати, понесені продавцем, та підтверджені інвойсом-проформою від 18.04.2016 №13/PF/2016; 3) копія експертно-митної декларації країни відправлення № 16LTVR1000ЕК012686 від 15.04.2016 не містить посилання на комерційні умови поставки, передбачені зовнішньоекономічним контрактом, що ставить під сумнів поширення зазначеної у ній вартості товару на заявлену партію товару та у свою чергу унеможливлює об'єктивне обчислення заявленої декларантом митної вартості.

Тому, відповідно до пояснень представника відповідача, митний орган витребував у підприємства додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості, однак, підприємство надало відповідь про відмову у наданні даних документів. Таким чином, Рівненською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товару на підставі інформації про вартість на відходи з пластмаси, полімерів етилену, імпорт яких здійснено у найбільш близький період часу від оцінюваного товару. За таких обставин, відповідач вважає прийняте рішення правомірним та обґрунтованим, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 19.02.2016 між ЗОО «Екомета» («Еkometa» LTD, Литва) (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укреко-Індастрі» (далі - Покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт поставки №1, за яким Продавець продає, а Покупець придбає товари: відходи, обрізки та скрап із пластмас: полімерів етилену.

Відповідно до п.п. 2.1 Контракту ціна контракту становить 1 євро за тонну. Крім того, умовами контракту визначено, що поставка товару відбувається на умовах DAP м. Рівне у відповідності до Інкотермс 2010. Загальний об'єм поставки товару становить 50000 тон. За приписами п. 4 Контракту оплата вартості товару здійснюється платежем в розмірі 100% від вартості кожної партії товару, вказаній у відповідному розрахунку інвойсі банківським переказом протягом 30-ти днів з моменту поставки товару Продавцем.

17.04.2016 ТОВ «Укреко-Індастрі» було імпортовано першу партію товару. 20.04.2016 позивачем для проведення митного оформлення отриманого товару на митний пост «Рівне-центральний» подано в електронному вигляді митну декларацію форми МД-2 № 204050002/2016/003361 з комплектом документів до неї на товар «змішані відходи, обрізки, залишки пластмас у кількості 21 тонна, що являють собою запаковані в тюки побутові відходи різних пластмас: обрізки, обломки та інші залишки пластмас, у яких вміст відходів з полімерів етилену переважає в загальній масі».

Митна вартість товару у зазначеній ВМД була визначена позивачем за основним (першим) методом на підставі зовнішньоекономічного контракту № 1 від 19.02.2016 та склала 1 євро за 1 т (загальна ціна - 21євро).

Після аналізу поданих позивачем документів відповідач дійшов висновку щодо необхідності витребування у нього додаткових документів. Повідомлення обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення товару, містять розбіжності та не містять всі відомості відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме: 1) у договорі зазначені умови поставки - DAP Рівне (Інкотермс 2010), у фактурі-інвойсі - комерційні умови поставки DAP Рівне (Інкотермс 2000), підпис на фактурі-інвойсі відсутній; 2) не включені усі витрати (складові) митної вартості товару до ціни товару, які передбачені частиною 10 статті 58 Митного кодексу України, а саме транспортні витрати, понесені продавцем, та підтверджені інвойсом-проформою від 18.04.2016 №13/PF/2016; 3) копія експертно-митної декларації країни відправлення № 16LTVR1000ЕК012686 від 15.04.2016 не містить посилання на комерційні умови поставки, передбачені зовнішньоекономічним контрактом, що ставить під сумнів поширення зазначеної у ній вартості товару на заявлену партію товару та у свою чергу унеможливлює об'єктивне обчислення заявленої декларантом митної вартості.

Із урахуванням виявлених розбіжностей відповідач запропонував позивачу надати на підтвердження митної вартості товару наступні документи: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару; договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов'язані з договором (угодою, контрактом) про поставку імпортованого товару (договори на транспортно-експедиційні послуги, страхування вантажу тощо); виписку з бухгалтерської документації стосовно ціни придбання товару у третіх осіб; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для незалежного кола покупців, які можна розповсюдити на заявлену партію товару на заявлених комерційних умовах поставки; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

20.04.2016 на виконання повідомлення відповідача про подання додаткових документів щодо поставки товару позивачем було надано лист про те, що витребувані додаткові документи надаватися не будуть.

20.04.2016 Рівненська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 204050002/2016/0003/1. Зазначене рішення мотивовано тим, що на вимогу відповідача надати додаткові документи позивач їх не надав. Натомість, у поданих документах до митного оформлення відсутні належні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. У відповідача наявна інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей подібних товарів за комерційними умовами поставки, які не включають витрати на перевезення товару за фактурною вартістю товару в діапазоні від 166 євро/тону до 360 євро/тону, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та, як наслідок, прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів (МД від 20.04.2016 № 204050002/2016/000033/1.

Оцінюючи правомірність рішення про коригування митної вартості товарів, суд виходить із такого.

Відносини, пов'язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. Уразі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч. 2 ст. 53 МК України є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законодавцем регламентовано вичерпний перелік документів, що мають подаватись декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Крім того, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Таким чином, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Судом встановлено, що Рівненською митницею ДФС у поданих позивачем для митного оформлення товару документах виявлено ряд розбіжностей, які мали суттєве значення для правильності визначення митної вартості таких товарів, саме:

1) у договорі зазначені умови поставки - DAP Рівне (Інкотермс 2010), у фактурі-інвойсі - комерційні умови поставки DAP Рівне (Інкотермс 2000), підпис на фактурі-інвойсі відсутній, лист експортера про помилку, допущену у рахунку-фактурі, не може бути прийнятий до уваги, оскільки зміни до фінансових документів мають вноситися шляхом надання виправлених (відкоригованих) документів; 2) не включені усі витрати (складові) митної вартості товару до ціни товару, які передбачені частиною 10 статті 58 Митного кодексу України, а саме транспортні витрати, понесені продавцем, та підтверджені інвойсом-проформою від 18.04.2016 №13/PF/2016, сума витрат на перевезення перевищує суму вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки; 3) копія експертно-митної декларації країни відправлення № 16LTVR1000ЕК012686 від 15.04.2016 не містить посилання на комерційні умови поставки, передбачені зовнішньоекономічним контрактом, що ставить під сумнів поширення зазначеної у ній вартості товару на заявлену партію товару та у свою чергу унеможливлює об'єктивне обчислення заявленої декларантом митної вартості.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 зовнішньоекономічного контракту поставки від 19.02.2016 №1 ціна товару становить 1 євро за 1 тонну товару.

Підпунктом 3.1 пункту 3 контракту встановлено, що постачання товару здійснюється на умовах поставки DAP (Delievered At Place - доставлено до) м. Рівне. Згідно з правилами Інкотермс 2010 при поставці товару на умовах DАР продавець зобов'язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця, не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці. При цьому продавець зобов'язаний поставити товар шляхом надання його в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовому до розвантаження в узгодженому пункті, якщо такий є в пойменованому місці призначення в узгоджену дату або період. Продавець несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця на імпорт. Так, умови поставки DАР передбачають, що ціна товару має включати в себе вартість товару, вартість послуг, пов'язаних з доставкою товару до обумовленого місця призначення (вантажно-розвантажувальні роботи, перевезення у міжнародному сполученні, страхування вантажу, оформлення дозвільних документів тощо).

При митному оформленні імпортованого товару до митної декларації від 20.04.2016 № 204050002/2016/003361позивачем надана електронна копія інвойсу-проформи від 18.04.2016 №13/PF/2016, відповідно до якого фірма SKAT Transport Sp.z.o.o.Sp.k (Республіка Польща) надала послуги фірмі UAB Ekometa (Литва) з перевезення транспортними засобами АС3588АО/АС6685ХХ товару до м. Рівне на загальну суму 1020 євро. Відтак, вартість перевезення 1 тонни товару становить 48,57 євро (1020 євро/21 тонну).

За таких обставин, на підставі наявних у митниці документів, поданих позивачем при митному оформленні ввезених відходів, відповідач зробив висновок про невідповідність у відомостях щодо числових значень складових митної вартості, оскільки транспортні витрати не були включені у ціну товару (на противагу заявленим у контракті умовам поставки - DAP Інкотермс 2010), а декларантом при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари не були додані витрати на транспортування таких товарів.

Пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, у тому числі витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Таким чином, внаслідок невключення усіх витрат (складових) митної вартості до ціни товару, враховуючи заявлені комерційні умови поставки товару, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості товару декларантом, тому митний орган мав обґрунтовані підстави для витребування в декларанта додаткових документів.

Суд зазначає, що норми законодавства з питань митної справи регламентують, що у разі виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах, виявлення ознак підробки або наявності чи відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів, перелік яких визначено законодавцем.

Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, проведення консультацій у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Матеріалами справи підтверджується, що митним органом для обґрунтування заявленої позивачем митної вартості товарів було запропоновано надати додаткові документи, однак позивач відмовився у наданні будь-яких документів.

Відтак, суд приходить до висновку, що декларантом не були виконані вимоги контролюючого органу про надання додаткових документів. Тому, митний орган мав всі підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які ввозились на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що митним органом правомірно відмовлено позивачу в митному оформленні товару за основним методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору (контракту), оскільки декларантом не були надані на вимогу контролюючого органу додаткові документи, надані до митної декларації від 20.04.2016, а документи містили ряд неточностей та розбіжностей.

У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Рівненської митниці було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів.

Так, суд зазначає, що для проведення коригування митної вартості імпортованого товару у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (стаття 59 МК України), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за посередницьким контрактом. Також відсутня інформація щодо вартості аналогічних (подібних) товарів (стаття 60 МК України), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за посередницьким контрактом. Методи на основі віднімання та додавання вартості (статті 62,63 МК України) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.

У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Отже, у зв'язку в викладеним під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.

Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (стаття 64 МК України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Відповідно до статті 33 МК України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Так, митну вартість імпортованого ТОВ «Укреко-Індастрі» товару визначено на основі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, згідно митної декларації від 01.04.2016 № 403040001/2016/000300 за рівнем митної вартості 166 євро/тону, додавши фактично понесені транспортні витрати на перевезення товару згідно наданого до митного оформлення інвойсу-проформи № 13/PF/2016 від 18.04.2016, які не були включені до митної вартості заявленого товару.

У зв'язку з ненаданням позивачем належних документів на підтвердження заявленої митної вартості, у відповідача не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, тому при здійсненні митної оцінки був застосований резервний метод визначення митної вартості товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів.

Зсилання позивача на висновок Рівненської торгово-промислової палати від 29.04.2016, відповідно до якого обгрунтована ціна тони змішаних відходів, обрізків, залишків різних пластмас, які ввозяться з Литви по контракту № 1 від 19.02.2016 на умовах DAP, без врахування додаткових витрат, станом на 29.04.2016 становить 28,61 грн., або 1 євро, суд до уваги не бере, оскільки даний висновок ТОВ «Укреко-Індастрі» не був наданий на вимогу митного органу при перевірці обґрунтованості митної вартості задекларованих позивачем товарів. Даний висновок був складений експертом 29.04.2016, тобто вже після прийняття Рівненською митницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того, суд не погоджується з таким висновком експерта про вартість тони змішаних відходів, обрізків, залишків різних пластмас, які ввозяться із Литви по контракту №1 від 19.02.2016 на умовах DAP, в розмірі 28,61 грн. (1 євро), оскільки, як було вже зазначено судом, відповідно до вказаних умов поставки продавець несе всі витрати по доставці товару, які відповідно повинні бути включені до вартості товару. Однак, судом встановлено, що витрати продавця на транспортування вказаного товару, які підтверджені інвойсом-проформою на суму 1020 євро (тобто вартість перевезення 1 тони становить 48,57 євро), не були включені в ціну договору, а сама вартість перевезення в десятки разів перевищує ціну договору.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийнятого контролюючим органом Рішення про коригування митної вартості, а відтак заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Укреко-Індастрі" у задоволенні адміністративного позову до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.