Справа № 817/114/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2016 р.Р і в н е 817/114/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Єрмошкіна Л.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Красовський А.С.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар'єр"
до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.01.2016
В С Т АН О В И В:

Відкрите акціонерне товариство "Берестовецький спецкар'єр" звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.01.2016.

На обґрунтування заявленого позову, позивач вказує на те, що ним шляхом подання уточнюючого розрахунку, було змінено напрям бюджетного відшкодування із задекларованого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних звітних(податкових) періодів. на відшкодування на рахунок платника в банку.

Разом з тим, Костопільською ОДПІ ДФС у Рівненській області за результатом проведеної камеральної перевірки правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування згідно поданого уточнюючого розрахунку, було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення. Підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування, як зазначено в акті перевірки, стало те, що на думку податкового органу, позивачем в порушення пункту 102.5 статі 102, пунктів 200.4, 200.7 статті 2000 Податкового кодексу України при подачі уточнюючого розрахунку за червень 2015 року задекларовано суми від'ємного значення по яким минув термін позовної давності.

Всудовому засіданні, під час розгляду справи, представник позивача позовні вимоги підтримав. На їх обґрунтування вказав на те, що товариством в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань за червень 2015 року, який подано 16.12.2015, задекларовано суму залишку попередніх звітних періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника податків у банку в розмірі 218 544,00 грн. На переконання представника позивача, останнім з дотриманням усіх необхідних вимог законодавства сформовано як від'ємне значення, так і бюджетне відшкодування у сумі, яке в свою чергу заявлено з дотриманням визначених Податковим кодексом України строків. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, те що Податковий кодекс України встановлює 1095-денний строк для заявлення будь-якого відшкодування з бюджету. Вказала, що позивач, з порушенням зазначеного строку у червні 2015 року заявив до бюджетного відшкодування податок на додану вартість, сформований за рахунок сум від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за березнь, квітень, травень, липень та серпень 2012 року. Представник відповідача стверджує про порушення позивачем вимог п. 102.5 ст. 102, п.п. 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, вважає оспорюване рішення правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Костопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області проведено камеральну перевірку перевірку правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар'єр" з податку на додану вартість за червень 2015 року, результати якої оформлено актом від 15.01.2016 за №8/15/05474856 (а.с. 7-11).

На підставі акту перевірки Костопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.01.2016 №, яким Відкритому акціонерному товариству "Берестовецький спецкар'єр" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок погашення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 189639,00 грн (а.с. 6).

В основу вказаного податкового повідомлення-рішення, в оспорюваній частині, покладено висновки контролюючого органу про порушення платником податків вимог пунктів 102.1, 102.5 статті 102, пунктів 200.4,200.7 статті 200 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2015 року на суму 126426,00 грн., внаслідок заявлення до відшкодування залишку від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість після завершення загального строку позовної давності, визначеного статтею 257 Цивільного кодексу України.

Будучи незгідним з такими висновками податкового органу та прийнятим рішенням позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість), при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість) передбачено, що в разі якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, при виникненні від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість платник податку повинен або врахувати його в рахунок зменшення існуючого податкового боргу, або, у разі відсутності останнього, віднести його до складу податкового кредиту наступного періоду. При цьому, якщо у наступному податковому періоді платник податку (за наявності від'ємного значення у попередньому періоді) знову декларує від'ємне значення, то він повинен задекларувати бюджетне відшкодування, а залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування зарахувати до складу податкового кредиту наступного періоду.

В свою чергу, підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов'язання це - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

В силу вимог пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

За змістом статей 256-257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновків, що переплата з податку на додану вартість в тому значенні, в якому вона вживається у підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, виникає в тому разі, якщо платник податку сплатив до бюджету податкове зобов'язання з податку вище за розмір узгодженого. У тому разі якщо за результатами діяльності у платника податку виникає від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість, то у такого платника податку виникає право на бюджетне відшкодування або на подальше врахування такого від'ємного значення у складі податкового кредиту наступних періодів, передбачене статтею 200 цього Кодексу.

Таким чином, пунктом 102.5 Податкового кодексу України встановлюються строки, які повинні застосовуватись виключно під час повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань, порядок здійснення якого відрізняється від порядку формування від'ємного значення з податку на додану вартість.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість, задеклароване позивачем за березень, квітень, травень, липень, серпень 2012 року у розмірі 126426,00 грн., виникло внаслідок не включення до складу податкових зобов'язань сум ПДВ по операціях з експорту товарів, що оподатковуються за нульовою ставкою.

В уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 201 року відображено податкові зобов'язання по експортних операціях, що оподатковуються за нульовою ставкою, на суму 256170,00 грн. (колонка А, рядок 2.1), податкові зобов'язання усього на суму 56377,00 грн. (колонка Б, рядок 9); податковий кредит усього на суму 46341,00 грн. (колонка Б, рядок 17), від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9) на суму 10036,00 грн., яке зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19, рядок 20.2) (а.с. 51-52).

Правомірність формування сум податкового кредиту з податку на додану вартість, які мали вплив на виникнення даного від'ємного значення з податку на додану вартість, визнається контролюючим органом в акті перевірки і не заперечується у судовому засіданні.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 7 пункту 6 розділу Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за №1267/26044, передбачено, що у рядку 30 вказується сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 4 таблиці 2 (Д2) (додаток 2)).

Підпунктом 4.6.5 пункту 4.6 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової служби України від 25.01.2011 року №41, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №197/18935 (що був чинним на час виникнення від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість), визначено, що платники, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість та заповнили рядок 22 декларації, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають (Д3) (додаток 3). Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 декларації. При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації), подають (Д4) (додаток 4).

Суд зазначає, що законодавчо строки для відображення в податковому обліку бюджетного відшкодування, заявленого платником податку в рахунок зменшення податкових зобов'язань майбутніх звітних періодів (рядок 23.2 декларації), не встановлені.

Разом з тим, пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України визначено граничні строки для подання платником податків заяви на повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або на їх відшкодування, і ця норма не встановлює строків, протягом яких здійснюється зарахування належної платнику повної суми бюджетного відшкодування шляхом зменшення податкових зобов'язань із цього податку наступних податкових періодів, якщо заява про таке відшкодування подана своєчасно.

Тому, враховуючи положення п. 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, Відкрите акціонерне товариство "Берестовецький спецкар'єр" задекларувало бюджетне відшкодування у тому податковому періоді, в якому у нього виникло таке право, отже з дотриманням строків подання цієї заяви.

Оскільки податкові декларації, у яких заявлено про відшкодування ПДВ шляхом зарахування його в рахунок майбутніх платежів, були подані в установлені законом строки, тобто в межах 1095 днів, то незалежно від їх не використання та подальшого заявлення платником податків ПДВ до бюджетного відшкодування на рахунок у банку, висновок контролюючого органу про пропуск позивачем вказаного строку є безпідставним.

За наведених обставин, твердження відповідача про порушення позивачем вимог пункту 102.5 статті 102, пунктів 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2015 року на суму 126426 грн. не знаходять свого підтвердження належними і допустимими доказами, а податкове повідомлення-рішення від 25.01.2016 № є неправомірним.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області № від 25.01.2016.

Присудити на користь позивача Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар'єр" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 2844,60 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.