Справа № 826/7890/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2016 року 08:00 №826/7890/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа без самостійних вимог на предмет спорудержавного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства «СОЛОМ'ЯНКА-СЕРВІС» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації Хаустова Андрія Альбертовича ОСОБА_3
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства «СОЛОМ'ЯНКА-СЕРВІС» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації Хаустова Андрія Альбертовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.04.2016 №29423673, на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перехід до ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1, номер запису про право власності НОМЕР_2).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що державний реєстратор Хаустов Андрій Альбертович не перевірив наявність всіх необхідних документів для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3. Також, відповідачем не перевірено дотримання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому рішення від 26.04.2016 №29423673 є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи тим, що державним реєстратором правомірно прийнято рішення від 26.04.2016 №29423673, оскільки ОСОБА_3 було подано усі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, а підстави для відмови, які визначені в статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - відсутні.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору проти позову заперечив, з підстав правомірності рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.04.2016 №29423673. Зазначив, що ОСОБА_3 дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, письмових заперечень суду не надав.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 06.06.2002, Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_4.

25.12.2013 між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 639 440,00 грн. за курсом НБУ (7,9930 грн. за 1 дол. США) на день підписання цього договору становить 80 000,00 доларів США, без нарахування відсотків.

Також, 25.12.2013 між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов'язання визначеного договором позики від 25.12.2013, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25.12.2013 та зареєстрованого в реєстрі за 15321.

Також, суд наголошує, що згідно підпункту 3.1.5 пункту 3.1 Іпотечного договору від 25.12.2013 укладення договору здійснювалось за згодою дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_1, посвідченою 25.12.2013 ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстраційним №15319.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Хаустова Андрія Альбертовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.04.2016 №29423673 проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Позивач не погоджуючись з рішенням державного реєстратора, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з основних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема щодо наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Аналогічне положення міститься у пункті 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127).

Суд ознайомившись зі змістом Іпотечного договору від 25.12.2013 встановив, що пунктом 5.4 цього договору чітко визначено, що у разі порушення умов основного зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю за місцем реєстрації, вказану у цьому договорі письмову вимогу про усунення порушення.

Так, пунктами 5.1 та 5.2 Іпотечного договору від 25.12.2013 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони цього договору дійшли згоди і погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватись шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі.

Згідно пункту 6.4 Іпотечного договору від 25.12.2013, у разі невиконання або неналежного виконання боржником (іпотекодавцем) умов основного зобов'язання, в тому числі у випадку одноразової чи неодноразових про строчок боржником (іпотекодавцем) сплати та/або неповернення кредиту іпотекодержателю, порушення будь-яких інших умов основного зобов'язання, а також у випадку порушення іпотекодавцем умов цього договору, в т.ч. умов зберігання та/або експлуатації предмета іпотеки - незалежно від настання строку виконання зобов'язань по основному зобов'язанню іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення.

З матеріалів реєстраційної справи видно, що ОСОБА_3 направляв на адресу ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 вимогу від 13.11.2014, проте зазначена вимога повернулась із відміткою «кінець терміну зберігання», що підтверджується копіями листа, фіскального чека, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Пунктом 6.6 Іпотечного договору від 25.12.2013 визначено, що вимога про усунення порушень надсилається поштою рекомендованим листом або кур'єрською службою. Письмова вимога направляється за місцезнаходженням іпотекодавця, зазначеним у цьому договорі. У разі зміни адреси реєстрації (фактичного місця проживання), іпотекодавець зобов'язаний в 3-денний термін повідомити іпотекодержателя щодо зміни адреси реєстрації (фактичного місця проживання). У разі якщо іпотекодержатель не був повідомлений про такі зміни, направлення повідомлення за адресою іпотекодавця, вказаною в даному договорі, вважається як направлене належним чином, а іпотекодавець не має права оспорювати факт належного направлення такого повідомлення іпотекодержателем іпотекодавцю.

Згідно довідки наданої головою правління ОСББ «Добробут», ОСОБА_4 у період з 2002 року по 31.03.2016 (день смерті) дійсно проживав та був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 140).

Аналіз пункту 6.6 Іпотечного договору від 25.12.2013 дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_4 проживав за адресою на, яку направлялась вимога ОСОБА_3 від 13.11.2014, про будь-які зміни по місцю проживанню боржника ОСОБА_3 не повідомлялись, відтак вимога є такою, що направлена належним чином.

Окрім того, матеріали реєстраційної справи містять докази вручення 09.02.2016 ОСОБА_4 у відділенні Нової почти №17, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 вимоги про усунення порушень.

Суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що підпис ОСОБА_4 в експрес-накладній про отримання вимоги є підробленим, оскільки матеріали справи не містять висновку експерта про те, що підпис не належить ОСОБА_4

Крім того, це було не єдине підтвердження направлення вимоги від ОСОБА_3 ОСОБА_4

Посилання позивача на те, що на дату вчинення оскаржуваної реєстраційної дії договір позики був виконаний спростовуються наступним.

Матеріали справи містять квитанцію від 16.02.2016 №1, на підставі якої ОСОБА_4 вніс суму у розмірі 639 440,00 грн. на депозит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, на виконання зобов'язання по договору позики від 25.12.2013.

Однак, враховуючи наявність додаткових угод до договору позики від 25.12.2013, зокрема: №1 від 25.01.2014, №1 від 27.02.2014, №3 від 25.03.2014, №4 від 25.04.2014, №5 від 26.05.2014, граничною датою повернення заборгованості є 25.06.2014.

Пунктом 4 додаткових угод визначено, що якщо позичальник не поверне позичену суму грошей до вказаного строку, він сплачує пеню у розмірі 1 % з урахуванням встановленого курсу інфляції від суми позики за кожен день прострочення платежу та несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вніс суму у розмірі 639 440,00 грн. лише 16.02.2016, то це не є належним виконанням договору позики від 25.12.2013, оскільки сума заборгованості з 26.06.2014 є іншою, тобто більшою із врахуванням пені у розмірі 1 %.

Згідно пункту 57 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З матеріалів реєстраційної справи видно, що ОСОБА_3 були подані наступні документи: 1) заява про державну реєстрацію; 2) копія паспорта, ідентифікаційного коду заявника; 3) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору та сплату за надання інформації з ДРРП; 4) копія письмової вимоги про усунення порушень; 5) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання боржником письмової вимоги, про що свідчить підпис ОСОБА_4 на експрес-накладній №7178 від 09.02.2016; 6) договір іпотеки; 7) договір позики.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 був поданий повний пакет документів, який необхідний для державної реєстрації за ним права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що державним реєстратором були перевірені належним чином подані ОСОБА_3 документи на відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства «СОЛОМ'ЯНКА-СЕРВІС» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації Хаустова Андрія Альбертовича від 26.04.2016 №29423673 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Судові витрати присудженню не підлягають.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський