Справа № 334/454/16-а (2-а/334/102/16)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2016 рокусправа № 334/454/16-а 2-а/334/102/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року у справі № 334/454/16-а (2-а/334/102/16) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення їй виплати пенсії. Зобовязати відповідача поновити виплату пенсії за віком позивачу з 02 жовтня 2012 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити виплату раніше призначеної позивачці пенсії за віком з перерахунком її розміру у передбаченому п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.10.2015 року.

Позивачкою подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, позивачка просить змінити постанову суду першої інстанції, зобовязавши відповідача провести перерахунок та поновити виплату пенсії за віком з 02 жовтня 2012 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

09.06.2016 на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду подано представником позивачки уточнення до апеляційної скарги, в яких апелянт просить змінити постанову суду першої інстанції, зобовязавши відповідача провести перерахунок та поновити виплату пенсії за віком позивачці з 07 жовтня 2009 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 193 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Таким чином, уточнення до апеляційної скарги було подано представником позивача до суду апеляційної інстанції з пропуском строку встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав, що просить скасувати постанову і в позові відмовити.

Сторони про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку. Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду слід змінити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 16.08.1933року народження, є громадянкою України, яка виїхала на постійне проживання до Ізраїлю.

До виїзду до Ізраїлю в жовтні 1995 року позивачка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком. У звязку із виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплата пенсії була припинена.

08.10.2015р. представник позивача за довіреністю звернувся до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1

Відповідачем відмовлено у поновленні виплати пенсії з посиланням на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, та п.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсіонер фактично постійно проживає за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня та в звязку з відсутністю механізму виплати пенсій пенсіонерам, які проживають в країнах з якими не укладено договору про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Відповідно до пункту 16 Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації) (п. 29 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009року пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові від 19 травня 2015 року, Верховний Суд України дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009, виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону №1058-ІV. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова пенсійного органу у поновленні позивачу виплати пенсії за віком у зв'язку з постійним проживанням в Ізраїлі є неправомірною, такою, що суперечить Конституції та законам України.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, яка була зупинена, і з цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте, позивачкою були заявлені позовні вимоги про поновлення пенсії за віком, починаючи з 02 жовтня 2012 року, а тому, в межах позовних вимог, відповідача слід зобовязати поновити виплату пенсії ОСОБА_1 саме з визначеної у позові дати.

Відповідно до частини 4 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог.

Доводи відповідача щодо неможливості поновлення виплати позивачці пенсії у зв'язку із поданням в супереч вимогам закону документів через представника та у звязку із відсутністю реєстрації заявника на території України є необґрунтованими, оскільки статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зважаючи, що судом першої інстанції невірно визначено період, з якого підлягає поновлення пенсії позивачки, з урахуванням заявлених позовних вимог, постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.2 ч.1 ст. 201, ст.ст.205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2016 року у справі №334/454/16-а (2-а/334/102/16) - змінити.

Викласти абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: «зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком із перерахунком її розміру у передбаченому п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 02.10.2012 року».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: В.А. Шальєва