Справа № 804/189/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 р. Справа № 804/189/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді судді суддіОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4А.) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 1, МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2, ГУ МВС України у Дніпропетровській області), Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області (далі відповідач 3, Орджонікідзевський міський відділ ГУ МВС у Дніпропетровській області), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №485 о/с від 06.11.2015 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України в запас на підставі п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, капітана міліції ОСОБА_4 (М-229713), слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області.; зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області поновити капітана міліції ОСОБА_4 на посаді слідчого слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07 листопада 2015 року; стягнути з Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової платника податків НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 2 неправомірно наказом від 06.11.2015 № 484 о/с «По особовому складу» звільнив позивача у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів). Таке звільнення позивач вважає протиправним, оскільки за змістом пунктів 9 та 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» звільнення з роботи працівників міліції через скорочення штатів можливе лише при відмові від проходження служби в поліції. Позивач стверджує, що не відмовлявся від проходження служби у поліції. Водночас, при звільненні з роботи через скорочення штатів відповідачами не було надано можливості подальшого проходження служби в поліції.
Відповідач 1 заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, які містяться в матеріалах справи. Відповідач -1 зазначив, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області повністю дотримана процедура звільнення позивача. У зв'язку з ліквідацією з 07.11.2015 міліції в Україні як державного органу виконавчої влади та створенням Національної поліції та її територіальних органів, а також із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», положеннями якого було попереджено всіх працівників міліції про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, відповідач - 1 вважає, що ОСОБА_4А був належним чином попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону України «Про Національну поліцію», з дотриманням вимог щодо мінімальних термінів такого попередження. З огляду на те, що на час вивільнення працівників позивача не було переведено до підрозділів Національної поліції, то у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 № 114, підставою для його звільнення вказано пп. «г» п. 64 через скорочення штату. З огляду на все викладене, відповідач 1 вважає, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області під час звільнення ОСОБА_4 діяло правомірно, у відповідності до норм чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідач 2 заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, які містяться в матеріалах справи. Відповідач 2 у своїх письмових запереченнях зазначив, що позивач був належним чином попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону України «Про Національну поліцію» з дотриманням вимог щодо мінімальних термінів такого попередження. На думку відповідача 2, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо прийняття його на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за його згодою чи проходження останнім конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими у будь-якому органі (закладі, установі) поліції як то визначено вимогами п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліції» Відповідач 2 зазначив, що ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою щодо прийому його на службу до поліції не звертався та не скористався наданим йому законом №580-VII правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції. З огляду на все викладене, відповідач 2 вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Представник відповідача 3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2016 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків адміністративного позову ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 призначено розгляд справи у судовому засіданні.
Позивач у судовому засідання подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов.
Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Дослідивши подані документи та матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно до наказу Київського національного університету внутрішніх справ №72дск від 22.07.2006 року ОСОБА_4 з 01.09.2006 було прийнято на службу до Міністерства внутрішніх справ України. З 2006 року до червня 2010 року позивач проходив службу у Київському національному університеті внутрішніх справ . З червня 2010 року позивач проходив службу в Орджонікідзевському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області на посаді оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків. З жовтня 2012 року позивач перебував на посаді слідчого слідчого відділення Орджонікідзевського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області від 06.11.2015 № 485 о/с капітана міліції ОСОБА_4 (М-229713) слідчого слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) з органів внутрішніх справ України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію».
Передумовою видання вказаного наказу стало прийняття Верховною Радою України 2 липня 2015 року Закону України «Про Національну поліцію». ОСОБА_5 було опубліковано 6 серпня 2015 року, а згідно пункту 1 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, чинність він набирає через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Враховуючи вищенаведене, а також пункт 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, яким передбачено втрату чинності Закону України «Про міліцію», з 07.11.2015 міліція в Україні, як державний орган виконавчої влади припинила своє існування. На виконання Закону України «Про Національну поліцію» Кабінетом Міністрів України було винесено постанову «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 № 730, якою було ліквідовано, зокрема, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області і Орджонікідзевський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області без визначення правонаступників.
Згідно п.п. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Відповідно до частини 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Отже, як передбачено положеннями наведених норм чинного законодавства, обов'язковою умовою, яка покладається на роботодавця, при наступному вивільненні працівника є його попередження не пізніше ніж за два місяці.
Матеріалами справи підтверджено, що обов'язкові умови, закріплені статтею 49 - 2 КЗпП України, були виконані відповідачем. Так, вимогами п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
ОСОБА_6 було опубліковано в газеті «Голос України» 06 серпня 2015 року № 141-142, тобто, за три місяці до дня звільнення ОСОБА_4, що відповідає вимогам ст. 49 - 2 КЗпП України, отже посилання позивача на неналежне попередження його про наступне вивільнення є безпідставними.
Суд зазначає, що вказаним Законом не передбачено обов'язку вжиття работодавцем заходів щодо працевлаштування працівників в новоутвореній установі.
Судом встановлено, що позивач на ім'я начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області генерал - майора міліції ОСОБА_7 04.11.2015 подав рапорт щодо звільнення його з органів внутрішніх з справ, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 06.11.2015. З вимогами про звільнення позивач ознайомлений, про що зазначено в даному рапорті.
Відповідно до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Отже, кінцевим строком для вирішення питання щодо переведення співробітників міліції до лав Національної поліції було 06.11.2015.
У відповідності до ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Представник відповідача - 1 у своїх запереченнях пояснив, що на момент звільнення позивача, у зв'язку із скороченням штату, документи на підтвердження його переведення до Національної поліції були відсутні.
В матеріалах справи також відсутні документи на підтвердження прийняття позивача до лав Національної поліції на момент його звільнення з органів внутрішніх справ, а саме: станом на 06.11.2015.
Відповідно до п. 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 № 114, у відповідності по пп. «г» п. 64 якого, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 № 730 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області і Орджонікідзевський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області ліквідовано.
З аналізу положень ст. 104, ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідація - форма припинення юридичної особи. Ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав i обов'язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права й обов'язки припиняються.
Невиконання підприємством (установою, організацією), яке провело звільнення, обов'язку по працевлаштуванню протягом трьох місяців є підставою для покладення на нього відповідно до частини другої статті 232 КЗпП України обов'язку надати на цьому або іншому підприємстві роботу, яку може виконувати працівник, а не про поновлення на попередній роботі. Оскільки згідно зі статтею 235 зазначеного Кодексу підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав, то у разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом протягом трьох місяців обов'язку по працевлаштуванню звільненого працівника за пунктом 2 статті 36 КЗпП, за заявою такої особи може вирішуватися спір не про поновлення на роботі, а про виконання зобов'язання по працевлаштуванню.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 (справа № 21-303а13).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України при прийнятті наказу від 06.11.2015 № 485 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 з посади старшого слідчого слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровські області через скорочення штатів, у зв'язку із чим відсутні підстави для його скасування.
Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Обґрунтування спричинення моральних страждань та їх розміру має наводити безпосередньо позивач, а судом надається оцінка таким доводам. З огляду на викладе, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної вимоги, оскільки відсутні причини для її задоволення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області з 06.11.2015, стягнення з ГУ МВС України в Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по день ухвалення судового рішення та стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. також є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Керуючись ст. ст. 94, 160-163, 128, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22 червня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 22.06.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_8