Справа № 755/9969/16-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9969/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

розглянувши у порядку скороченого провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 90% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, визначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, та виплаті йому різниці в пенсії за минулий час; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок і виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, без обмеження її максимальним розміром, та виплатити йому різницю в пенсії за минулий час; судові витрати, пов'язані з розглядом справи, стягнути з відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що із 14 травня 2009 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (у редакції цього Закону на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми його місячного (чинного) заробітку. 03 червня 2016 року в зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умови оплати праці працівників органів прокуратури» від 31 травня 2012 року № 505) він звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва з письмовою заявою про здійснення перерахунку розміру призначеної у 2009 році пенсії, виходячи із розміру 90% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, визначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховувалися страхові внески, та виплату йому різниці в пенсії за минулий час. Заступником начальника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва йому надано письмову відповідь від 09 червня 2016 року № 4896/13/Л-507 про відмову в задоволенні його заяви від 03 червня 2016 року та відсутність, начебто, підстав для здійснення перерахунку розміру призначеної у 2009 році пенсії. Дану позицію обґрунтовано тим, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з 01 червня 2015 року скасовано. Оскільки пенсію за вислугу років йому призначено у 2009 році на підставі вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, ним ставиться питання не про призначення пенсії, а щодо проведення перерахунку раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури, з урахуванням норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент її призначення.

24 червня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

05 липня 2016 року вказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано відповідачем, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

21 липня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва, надійшли заперечення Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві) та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача, 17 травня 1994 року позивача було призначено стажистом прокуратури Дарницького району (наказ № 198 від 17 травня 1994 року) та працював в органах прокуратури до 24 березня 2014 року. 24 березня 2014 року наказом № 421ц від 24 березня 2014 року позивача було звільнено з посади, яку він обіймав за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (ст. 38 КЗпП України). В подальшому, 22 січня 2015 року позивача було призначено прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду у кримінальному провадженні (наказ № 85ц від 22 січня 2015 року) та звільнено з посади за власним бажанням (ст. 38 КУпАП) (наказ № 422ц від 18 березня 2015 року).

Згідно довідки № 536 від 28 березня 2016 року, виданої Генеральною прокуратурою України, заробітна плата ОСОБА_1 на 01 грудня 2015 року складається: основний оклад - 3921,00 гривень, класний чин - 130,00 гривень, вислуга років - 1215,30 гривень. Інші виплати, які передбачені чинним законодавством: 175004,89*1,42= 248506,94 гривень; 193594,12 * 1,42 = 274903,65 гривень; 248506,94 + 274903,65): 24 = 21808,77 гривень. Всього: 3921,00 + 130,00 + 1215,30 + 21808,77 = 27075,07 гривень).

03 червня 2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив здійснити перерахунок розміру призначеної йому пенсії за вислугою років, виходячи із розміру 90% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, визначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховувалися страхові внески, та виплатити йому різницю в пенсії за минулий час.

Відповідно до листа-відповіді Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09 червня 2016 року, позивачу було роз'яснено, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, у зв'язку з чим провести перерахунок пенсії в управління відсутні законні підстави.

В той же час, суд не може погодитися з даними твердженнями сторони відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно ж до нової редакції ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»), пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України» Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 2009 року, тобто до набрання чинності цими законами. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку, у зв'язку з чим новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивачеві підлягає застосуванню положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 2009 року.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Таким чином, враховуючи, що позивач розпочав свою трудову діяльність в органах прокуратури на посаді стажиста з 17 травня 1994 року, а був звільнений з посади у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років 24 березня 2014 року, при перерахунку пенсії має бути застосовано відсоткове збільшення за кожний повний рік роботи понад 10 років на посадах в органах прокуратури.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 не зазнали.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічно правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про визнання протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 90% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, визначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, та виплаті йому різниці в пенсії за минулий час; зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок і виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536 без обмеження її максимальним розміром, та виплатити йому різницю в пенсії за минулий час (12 місяців), з урахуванням ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В порядку ст. 94 КАС України, з Державного бюджету України на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок, які сплачені позивачем при звернення до суду з позовом.

На підставі ст.ст. 22, 64 Конституції України, ст.ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 17, 69, 71, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 165, 167, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 90% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, визначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, та виплаті йому різниці в пенсії за минулий час - неправомірними.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 березня 2016 року № 536, без обмеження її максимальним розміром, та виплатити різницю в пенсії за минулий час.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: