Справа № 817/517/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2016 р.Р і в н е 817/517/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Єрмошкіна Л.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Довгалюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємець ОСОБА_3
до Державної податкової інспекція у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 24.03.2016 року, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-07 від 11.03.2016 року та рішення № від 24.03.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (з урахуванням заяви від 25.04.2016 року про зміну предмету позову).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки №24/НОМЕР_1/17-16-17-01-19 від 11.03.2016 року про порушення пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст. 176, ст. 138, ст. 139, ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) та п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010року №2464-VI (із змінами та доповненнями), є безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що на виконання п. 177.7 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), згідно відомостей нарахування заробітної плати сума утриманого податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до вимог розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), склала 56 755,12 грн., яка фактично підприємцем протягом 2014-2015 роки була перерахована до бюджету. Таким чином, твердження відповідача про недоплату суми утриманого і не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 6 714,65 грн. не відповідає дійсності.

Представник позивача зазначив, що позивачем не було включено до складу валових витрат сплаченого до бюджету податку на додану вартість та судового збору, а що стосується отриманих юридичних та консультаційних послуг, то дані витрати підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку, у зв'язку із чим, підстав для зменшення валових витрат немає.

Також представник позивача вказує на правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат вартість придбаних у ТОВ «Вічунай-Україна», ТОВ «Клуб Сиру», ПАТ «Пирятинський Сирзавод», ТОВ «Домінанта Фут», ТОВ «ТЕРРА ФУД», ТОВ «Техмолпром» та ТОВ фірма «Апрель» товарів, які, на думку відповідача, не оплачені підприємцем у звітному періоді. Дані витрати підтверджені належними первинними документами, тому відсутні порушення ст. 138, ст. 139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

Як зазначає позивач, фізична особа - підприємець, що перебуває на загальній системі оподаткування, при формуванні валових витрат до витрат, що формують вартість реалізованих товарів, має право на віднесення витрат на придбання таких товарів, які призвели до зменшення економічних вигод платника у вигляді збільшення його зобов'язань, оскільки норми Податкового кодексу України не містять вказівки на те, що до складу витрат фізичної особи - підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування, вправі відносити до витрат звітного періоду виключно витрати, за яким відбулась оплата в цьому періоді (касовим методом), як і не містить таких обмежень формування витрат. Таким чином, відповідачем безпідставно не враховано витрати за 2014 рік в сумі 1 885 329,15 грн. та за 2015 рік в сумі 46 526,58 грн.

Щодо донарахування відповідачем своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то представником позивача надано пояснення, згідно яких, по своїй правовій природі база нарахування єдиного внеску для фізичної особи-підприємця визначається із суми доходу такого підприємця. Таким чином, враховуючи обставини щодо безпідставності донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у сумі 325 004,11 грн., на переконання представника позивача, відповідачем безпідставно нарахувано єдиний внесок на суму надмірно визначеного податковим органом доходу фізичної особи - підприємця, в зв'язку з чим слід визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2016 року №Ф-07 та слід визнати протиправним та скасувати рішення № від 24.03.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що станом на 31.12.2015 року сума утриманого і не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб складає 6 714,65 грн., чим порушено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст. 176. п. 177.7 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що як встановлено в акті перевірки, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, за даними перевірки встановлено розбіжності за 2014 рік в сумі 1 885 329,15 грн., та додатку Ф4 за 2015 рік в сумі 46 526,58 грн., що виникли в результаті порушення п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2. п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями).

Зокрема, перевіркою зі складу витрат виключено за 2014 року в сумі 110 180 грн. та за 2015 рік в сумі 11 869,60 грн. сплаченого до бюджету податку на додану вартість та виключено за 2014 рік суму 29 750 грн., за 2015 рік суму 34 656,98 грн. витрат на оплачу юридичних, консультаційних послуг, а також судового збору.

Розбіжність у валових витратах за 2014 рік на суму 1 745 399,15 грн. за даними перевірки виникли в результаті порушення п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), а саме: згідно даних обліку встановлено, що ФОП ОСОБА_3 до складу витрат неправомірно віднесено частину вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей (молочні продукти, сири, масло, сметана та інші продукти харчування), які були придбані та реалізовані у звітному періоді, але не оплачені постачальниками таких товарів, тобто не підтверджені відповідними платіжними документами.

Зокрема, до складу валових витрат в ході перевірки не прийнято частину вартості придбаного уТОВ «Вічунай-Україна»,ТОВ «Клуб Сиру», ПАТ «Пирятинський Сирзавод», ТОВ «Домінанта Фут», ТОВ «ТЕРРА ФУД», ТОВ «Техмолпром» та ТОВ фірма «Апрель» товарів. Як пояснив представник позивача, валові витрати в частині вартості придбаного товару, який не оплачений підприємцем у звітному періоді, не можна відносити для складу валових витрат.

У зв'язку із такими обставинами, позивачем безпідставно враховано витрати за 2014 рік в сумі 1 885 329,15 грн. та за 2015 рік в сумі 46 526,58 грн.

Крім того, як зазначає відповідач в запереченнях, враховуючи порушення позивачем п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями),за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 94 689,32 грн., в т.ч. за 2014 рік 78 544,58 грн., за 2015 рік 16 144,74 грн.

З таких підстав вважає, що оскаржувані рішення повній мірі відповідають вимогам законодавства і підстави для їх скасування в судовому порядку відсутні, тому просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.03.2014 року, долученого позивачем до матеріалів справи, ОСОБА_3 зареєстрований з 16.09.2003 року як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Судом встановлено, що в період з 19.02.2016 року по 02.03.2016 року, на підставі ст. 75, ст. 77, ст. 81, ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиної о внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу про проведення планової документальної перевірки від 28.01.2016 року №30, направлень від 11.02.2016 року №22/46/17-16-17-01-14, №21/45/17-16-17-01-19, працівниками Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, з питань дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами такої перевірки було складено Акт №24/НОМЕР_1/17-16-17-01-19 від 11.03.2016 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року» (далі - акт перевірки).

Згідно висновків даного акту, документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення:

- ст. 138, ст. 139, ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 1 885 329,15 грн., за 2015 рік на суму 46 526,58 грн.

Відповідно до п. 164.1, п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 325 004, 11 грн., в т.ч. за 2014 рік 318 025,15 грн., за 2015 рік - 6 978,96 грн.

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст. 176, п. 177.7 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: станом на 31.12.2015 року сума утриманого, але не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб становить 6 714,63грн.

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI із змінами та доповненнями, за результатами перевірки донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 94 689,32 грн., в т.ч. за 2014 рік 78 544,58 грн., за 2015 рік 16 144,74 грн.

За наслідками встановлених порушень ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 24.03.2016 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та пені в сумі 45 786,99 грн., податкове повідомлення-рішення від 24.03.2016 року №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 488 016,17 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2016 року №Ф-07, якою вимагається сплатити суму недоїмки в розмірі 94 689,32 грн. та рішення від 24.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9 468,93 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації, за даними перевірки, встановлено розбіжності за 2014 рік в сумі 1 885 329,15 грн., та додатку Ф4 за 2015 рік в сумі 46 526,58 грн., що виникли в результаті порушення п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2. п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями).

Зокрема, перевіркою зі складу витрат виключено за 2014 року в сумі 110 180 грн. та за 2015 рік в сумі 11 869,60 грн. сплаченого до бюджету податку на додану вартість та виключено за 2014 рік суму 29 750 грн., за 2015 рік суму 34 656,98 грн. витрат на оплачу юридичних, консультаційних послуг, а також судового збору.

Проте, відповідачем нічим не доведено, що позивач включав до складу валових витрат сплачений до бюджету податок на додану вартість та судовий збір, а з акту перевірки не можливо встановити, якими документами підтверджується факт такого порушення, що є прямим порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року №984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року №34/18772 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок).

Згідно з пп. 3-6 Порядку, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п. 5.2. Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

В порушення вищезазначених норм, податковим органом в акті перевірки позивача не зазначено жодного первинного документу та будь-яких інших доказів, що підтверджують факт включення позивачем до складу валових витрат сплачений до бюджету податок на додану вартість та судовий збір.

Що стосується отриманих юридичних та консультаційних послуг, то на підтвердження таких понесених витрат позивач надав Договір про надання юридичних послуг від 03.01.2013 року, укладений з ФОП ОСОБА_4, Договір про надання юридичних послуг від 08.04.2014 року, укладений з ФОП ОСОБА_5, довіреності на представництво інтересів позивача в суді від 22.03.2013 року та від 19.03.2014 року, а також ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду по справі №918/1131/13 від 07.10.2013 року, ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду по справі №918/1131/13 від 12.11.2013 року, ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду по справі №918/1131/13 від 26.11.2013 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду по справі №918/1402/14 від 24.12.2014 року, ухвалу Господарського суду Рівненської області по справі №918/1402/14 від 12.06.2015 року, апеляційну скаргу по справі №918/334/15,заяву від 02.06.2015 року про поновлення строку на апеляційне оскарження, заяву від 29.05.2015 року №575 про розстрочення боргу, апеляційну скаргу по справі №918/1402/14, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвала Господарського суду Рівненської області по справі №918/1403/14 від 15.06.2015 року, рішення Господарського суду Рівненської області по справі №918/468/14 від 03.06.2014 року, апеляційну скаргу по справі №918/468/14, ухвалу Господарського суду Рівненської області по справі №918/468/14 від 03.06.2014 року та інші процесуальні документи, що готувалися представниками позивача та свідчать про фактичне надання юридичної допомоги позивачу.

Також на підтвердження факту отриманих послуг позивачем надано Акти виконаних робіт від 11.04.2014 року, від 08.05.2014 року, від 06.06.2014 року, від 18.07.2014 року, від 13.08.2014 року, від 13.10.2014 року, від 05.11.2014 року, від 06.11.2014 року, від 02.12.2014 року, від 19.01.2015 року, від 21.01.2015 року, від 21.01.2015 року, від 26.02.2015 року, від 16.03.2015 року, від 20.05.2015 року, від 25.05.2015 року та від 23.06.2015 року;

Розрахунки з ФОП ОСОБА_4 за отримані юридичні послуги, які є підставою для віднесення вартості послуг до складу витрат, підтверджуються платіжними дорученнями від 20.03.2014 року №17, від 30.05.2014 року №252, від 13.06.2014 року №290, від 05.02.2015 року №46 та банківськими виписками.

Розрахунки з ФОП ОСОБА_5 за отримані юридичні послуги підтверджуються платіжними дорученнями від 11.04.2014 року, від 08.05.2014 року №192, від 06.06.2014 року №269, від 18.07.2014 року №392, від 13.08.2014 року №480, від 03.10.2014 року №603, від 05.11.2014 року №667, від 06.11.2014 року №672, від 02.12.2014 року, від 19.01.2015 року №16, від 21.01.2015 року №24, від 26.02.2015 року №80, від 16.03.2015 року №108, від 20.05.2015 року, від 25.05.2015 року, від 23.06.2015 року та банківськими виписками за відповідні періоди.

Таким чином, висновок відповідача про не підтвердження документально факту отримання та використання послуг у господарській діяльності позивача спростовується наданими до перевірки та матеріалів справи документами первинного бухгалтерського обліку.

Також, як вбачається із акту перевірки №24/НОМЕР_1/17-16-17-01-19 від 11.03.2016 року, відповідачем до складу валових витрат в ході перевірки не прийнято частину вартості придбаних у ТОВ «Вічунай-Україна», ТОВ «Клуб Сиру», ПАТ «Пирятинський Сирзавод», ТОВ «Домінанта Фут», ТОВ «ТЕРРА ФУД», ТОВ «Техмолпром» та ТОВ фірма «Апрель» товарів, які, на думку відповідача, не оплачені підприємцем у звітному періоді, що, в свою чергу, не дає підстав для віднесення їх вартості до складу валових витрат.

Разом з тим, на підтвердження правомірності формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ «Вічунай-Україна» позивач надав Договір поставки №ІФО-24/14 від 10.01.2014 року та видаткові накладні №ІФ-0000550 від 14.01.2014 року, №ІФ-0000543 від 15.01.2014 року, №ІФ-0000833 від 21.01.2014 року, №ІФ-0000840 від 22.01.2014 року, №ІФ-0000012 від 28.01.2014 року, №ІФ-0001110 від 28.01.2014 року, №ІФ-0001118 від 29.01.2014 року, №ІФ-0000013 від 29.01.2014 року, №ІФ-0001553 від 08.02.2014 року, №ІФ-0001556 від 08.02.2014 року, №ІФ-0001556 від 08.02.2014 року, №ІФ-0001645 від 11.02.2014 року, №ІФ-0001692 від 12.02.2014 року, №ІФ-0002901 від 07.03.2014 року, №ІФ-0002902 від 07.03.2014 року, №ІФ-0002917 від 07.03.2014 року, №ІФ-0002916 від 07.03.2014 року, №ІФ-0003128 від 12.03.2014 року, №ІФ-0003126 від 12.03.2014 року, №ІФ-0003129 від 12.03.2014 року, №ІФ-0003843 від 26.03.2014 року, №ІФ-0003850 від 26.03.2014 року, №ІФ-0005083 від 15.04.2014 року, №ІФ-0005082 від 16.04.2014 року, які видані Філією ТОВ «Вічунай-Україна» в м. Івано-Франківськ.

На підтвердження переміщення товару від продавця до покупця позивач надав товарно-транспортні накладні №УЛ-004289/ВУ-0154155/ІФ-0000550 від 14.01.2014 року, №УЛ-004289/ВУ-0154163/ІФ-0000543 від 14.01.2014 року, №УЛ-004698/ВУ-0156241/ІФ-0000833 від 21.01.2014 року, №УЛ-004698/ВУ-0156260/ІФ-0000840 від 22.01.2014 року, №УЛ-005152/ВУ-0158186/ІФ-0000012 від 28.01.2014 року, №УЛ-005152/ВУ-0158184/ІФ-0001110 від 28.01.2014 року, №УЛ-005152/ВУ-0158190/ІФ-0001118 від 29.01.2014 року, №УЛ-005152/ВУ-0158191/ІФ-0000013 від 28.01.2014 року, №УЛ-005879/ВУ-0161327/ІФ-0001553 від 08.02.2014 року, №УЛ-005879/ВУ-0161328/ІФ-0001556 від 08.02.2014 року, №УЛ-005983/ВУ-0162333/ІФ-0001645 від 11.02.2014 року, №УЛ-005983/ВУ-0162340/ІФ-0001692 від 11.02.2014 року, №УЛ-007611/ВУ-0169275/ІФ-0002901 від 07.03.2014 року, №УЛ-007611/ВУ-0169276/ІФ-0002902 від 07.03.2014 року, №УЛ-007611/ВУ-0169296/ІФ-0002917 від 07.03.2014 року, №УЛ-007611/ВУ-0169295/ІФ-0002916 від 07.03.2014 року, №УЛ-007943/ВУ-0170641/ІФ-0003128 від 12.03.2014 року, №УЛ-007943/ВУ-0170634/ІФ-0003126 від 12.03.2014 року, №УЛ-007943/ВУ-0170642/ІФ-0003129 від 12.03.2014 року, №УЛ-008617/ВУ-0175135/ІФ-0003848 від 26.03.2014 року, №УЛ-008617/ВУ-0175136/ІФ-0003850 від 26.03.2014 року, №УЛ-009968/ВУ-0181993/ІФ-0005083 від 15.04.2014 року та №УЛ-009963/ВУ-0182006/ІФ-0005082 від 16.04.2014 року.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками за 17.01.2014 року, 14.01.2014 року, 26.02.2014 року, 24.02.2014 року, 06.02.2014 року, 03.02.2014 року та 06.05.2014 року, які долучені до матеріалів справи.

На підтвердження правомірності формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ Фірма «Апрель» позивач надав Договір поставки №01-09/2014 від 01.09.2014 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/9729 від 27.02.2007 року, сертифікат відповідності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №UA1.007.X004129-13 від 17.04.2013 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/84741 від 05.11.2010 року, додаток до висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/84741 від 05.11.2010 року, сертифікат відповідності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №UA1.007.X004134-13 від 17.04.2013 року, додаток до сертифікату відповідності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №UA1.007.X004134-13 від 17.04.2013 року, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ Фірма «Апрель», довідку Державної служби статистики України Головного управління статистики у Харківській області від 22.03.2012 року, довідку Державної служби статистики України Головного управління статистики у Харківській області №849485 від 08.08.2013 року, довідку про взяття на облік платника податків №625 від 19.05.2004 року, свідоцтво про реєстрацію ТОВ Фірма «Апрель» платником податку на додану вартість №29021053 від 02.06.2004 року, а також видаткові накладні №1351 від 02.09.2014 року, №1350 від 02.09.2014 року, №1380 від 08.09.2014 року, №1381 від 08.09.2014 року, №1443 від 16.09.2014 року, №1442 від 16.09.2014 року, №1564 від 06.10.2014 року, №1565 від 06.10.2014 року, №1671 від 21.10.2014 року, №1672 від 21.10.2014 року, №1713 від 28.10.2014 року, №1714 від 28.10.2014 року, №1799 від 11.11.2014 року, №1798 від 11.11.2014 року, №1843 від 18.11.2014 року, №1844 від 18.11.2014 року, №2000 від 12.12.2014 року, №2001 від 12.12.2014 року, податкові накладні №1351 від 02.09.2014 року, №1350 від 02.09.2014 року, №1380 від 08.09.2014 року, №1381 від 08.09.2014 року, №1443 від 16.09.2014 року, №1442 від 16.09.2014 року, №1564 від 06.10.2014 року, №1565 від 06.10.2014 року, №1671 від 21.10.2014 року, №1672 від 21.10.2014 року, №1713 від 28.10.2014 року, №1714 від 28.10.2014 року, №1799 від 11.11.2014 року, №1798 від 11.11.2014 року, №1843 від 18.11.2014 року, №1844 від 18.11.2014 року, №2000 від 12.12.2014 року, №2001 від 12.12.2014 року.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками за 01.10.2014 року, 02.10.2014 року, 03.10.2014 року, 20.10.2014 року, 20-21.10.2014 року, 31.01.2014 року, 28.02.2014 року, 05.06.2014 року, 18.07.2014 року, 01.09.2014 року, 04.09.2014 року, 26.09.2014 року, 07.11.2014 року, 17.11.2014 року, 18.11.2014 року.

Правомірність формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ «Техмолпром» підтверджується Договором Дистриб'юції №3444 від 26.06.2011 року, видатковими накладними №Те-00003367 від 03.06.2014 року, №Те-00003366від 03.06.2014 року, №Те-00004201 від 10.07.2014 року, №Те-00004202 від 10.07.2014 року, №Те-00006345 від 14.10.2014 року, №Те-00007659 від 02.12.2014 року, №Те-00007661 від 02.12.2014 року, податковими накладними №47 від 03.06.2014 року, №46 від 03.06.2014 року, №325 від 14.10.2014 року, №62 від 02.12.2014 року, №63 від 02.12.2014 року, товарно-транспортними накладними №00003367 від 03.06.2014 року, №00003366 від 03.06.2014 року, №00004201 від 10.07.2014 року, №00004202 від 10.07.2014 року, №00006345 від 14.10.2014 року, №00007659 від 02.12.2014 року та №00007661 від 02.12.2014 року.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками за 10.02.2015 року, 29.01.2014 року, 22.01.2014 року, 15.01.2014 року, 09.01.2014 року, 14.02.2014 року, 05.02.2014 року, 28.05.2014 року, 03.06.2014 року, 04.07.2014 року, 07.07.2014 року, 09.07.2014 року, 09.09.2014 року, 08.09.2014 року, 10.09.2014 року, 11.09.2014 року, 12.09.2014 року, 15.09.2014 року.

Правомірність формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ «ТерраФуд» підтверджується Дистриб'юторськии договором №230-ІФ/Дст від 19.08.2014 року (з Додатком №1 та Додатком №2), видатковими накладними TF5IФ-814 від 14.10.2014 року, №TF5IФ-730 від 14.10.2014 року, №TF5IФ-731 від 14.10.2014 року, №TF5IФ-733 від 14.10.2014 року, №TF5IФ-1567 від 27.10.2014 року, №TF5IФ-1566 від 27.10.2014 року, №TF5IФ-1565 від 27.10.2014 року, №TF0IФ-66 від 18.11.2014 року, №TF0IФ-67 від 18.11.2014 року, товарно-транспортними накладними №PTF5IФ-814 від 14.10.2014 року, №PTF5IФ-730 від 14.10.2014 року, №PTF5IФ-731 від 14.10.2014 року, №PTF5IФ-733 від 14.10.2014 року, №PTF5IФ-1567 від 27.10.2014 року, №PTF5IФ-1566 від 27.10.2014 року, №PTF5IФ-1565 від 27.10.2014 року, №TF0IФ-66 від 18.11.2014 року та №TF0IФ-67 від 18.11.2014 року.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківською випискою за 05.11.2014 року.

Правомірність формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ «Домінанта Фуд» підтверджується Договором дистрибуції товару №29/05-14 від 07.05.2014 року, видатковими накладними №33254 від 13.05.2014 року, №33103 від 13.05.2014 року, №33705 від 20.05.2014 року, №33544 від 20.05.2014 року, №34610 від 03.06.2014 року, №34981 від 11.06.2014 року, №34973 від 11.06.2014 року, №35463 від 18.06.2014 року, №35460 від 18.06.2014 року, №35708 від 24.06.2014 року, №35758 від 24.06.2014 року, №36142 від 02.07.2014 року, №36158 від 02.07.2014 року, №36302 від 03.07.2014 року, №36335 від 08.07.2014 року, №36316 від 08.07.2014 року, податковими накладними №140 від 03.06.2014 року, №412 від 11.06.2014 року, №406 від 11.06.2014 року, №679 від 18.06.2014 року, №623 від 18.06.2014 року, №837 від 24.06.2014 року, №843 від 24.06.2014 року, товарно-транспортними накладним №33254 від 13.05.2014 року, №33103 від 13.05.2014 року, №33705 від 20.05.2014 року, №33544 від 20.05.2014 року, №34610 від 03.06.2014 року, №34981 від 11.06.2014 року, №34973 від 11.06.2014 року, №35463 від 18.06.2014 року, №35460 від 18.06.2014 року, №35708 від 24.06.2014 року, №35758 від 24.06.2014 року, №36142 від 02.07.2014 року, №36158 від 02.07.2014 року, №36335 від 08.07.2014 року та №36316 від 08.07.2014 року.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками за 01.10.2014 року, 29.05.2014 року, 05.06.2014 року, 16.06.2014 року, 16.06.2014 року, 23.06.2014 року, 27.06.2014 року, 29.07.2014 року, 01.08.2014 року, 04.08.2014 року, 07.08.2014 року, 08-11.08.2014 року, 12.08.2014 року, 14.08.2014 року, 08.09.2014 року, 22.09.2014 року, 24.09.2014 року, 26.09.2014 року, 07.11.2014 року, 13.11.2014 року, 19.11.2014 року, 20.11.2014 року.

Правомірність формування валових витрат по господарських операціях з ПАТ «Пирятинський Сирзавод» підтверджується Договорами поставки продукції із додатковими зобов'язаннями дистрибюції №112Д від 01.05.2012 року та №60Д від 30.12.2014 року, видатковими накладними №ПС300000491 від 12.01.2014 року, №ПС300000492 від 12.01.2014 року, №ПС300000493 від 12.01.2014 року, №ПС300000954 від 19.01.2014 року, №ПС300000944 від 19.01.2014 року, №ПС300000943 від 19.01.2014 року, №ПС300001351 від 26.01.2014 року, №ПС300001350 від 26.01.2014 року, №ПС300001352 від 26.01.2014 року, №ПС300004613 від 16.03.2014 року, №ПС300004614 від 16.03.2014 року, №ПС300004612 від 16.03.2014 року, №ПС300005040 від 23.03.2014 року, №ПС300005042 від 23.03.2014 року, №ПС300005043 від 23.03.2014 року, №ПС300005051 від 23.03.2014 року, №ПС300005075 від 23.03.2014 року, №ПС300005082 від 23.03.2014 року, №ПС300005006 від 23.03.2014 року, №ПС300005049 від 23.03.2014 року, №ПС300005495 від 30.03.2014 року, №ПС300005490 від 30.03.2014 року, №ПС300005496 від 30.03.2014 року, №ПС300005494 від 30.03.2014 року, №ПС300005501 від 30.03.2014 року, №ПС300005500 від 30.03.2014 року, №ПС300005502 від 30.03.2014 року, №ПС300005491 від 30.03.2014 року, №ПС300006016 від 06.04.2014 року, №ПС300006014 від 06.04.2014 року, №ПС300006035 від 06.04.2014 року, №ПС300006033 від 06.04.2014 року, №ПС300006036 від 06.04.2014 року, №ПС300006037 від 06.04.2014 року, №ПС300006494 від 13.04.2014 року, №ПС300006529 від 13.04.2014 року, №ПС300007040 від 21.04.2014 року, №ПС300007069 від 21.04.2014 року, №ПС300007070 від 21.04.2014 року, №ПС300007071 від 21.04.2014 року, №ПС300007068 від 21.04.2014 року, №ПС300007066 від 21.04.2014 року, №ПС300007067 від 21.04.2014 року, №ПС300007867 від 04.05.2014 року, №ПС300007873 від 04.05.2014 року, №ПС300007874 від 04.05.2014 року, №ПС300007872 від 04.05.2014 року, №ПС300007868 від 04.05.2014 року, №ПС300007870 від 04.05.2014 року, №ПС300008400 від 11.05.2014 року, №ПС300008399 від 11.05.2014 року, №ПС300008398 від 11.05.2014 року, №ПС300008396 від 11.05.2014 року, №ПС300008401 від 11.05.2014 року, №ПС300008397 від 11.05.2014 року, №ПС300010014 від 31.05.2014 року, №ПС300010016 від 31.05.2014 року, №ПС300010015 від 31.05.2014 року, №ПС300010013 від 31.05.2014 року, №ПС300010021 від 31.05.2014 року, №ПС300010035 від 31.05.2014 року, №ПС300010020 від 31.05.2014 року, №ПС300010019 від 31.05.2014 року, №ПС300010018 від 31.05.2014 року, №ПС300011031 від 15.06.2014 року, №ПС300011581 від 22.06.2014 року, №ПС300011051 від 15.06.2014 року, №ПС300011032 від 15.06.2014 року, №ПС300011033 від 15.06.2014 року, №ПС300011580 від 22.06.2014 року, №ПС300011579 від 22.06.2014 року, №ПС300011582 від 22.06.2014 року, №ПС300011581 від 22.06.2014 року, №ПС300011601 від 22.06.2014 року, №ПС300011602 від 22.06.2014 року, №ПС300011578 від 22.06.2014 року, №ПС300015760 від 17.08.2014 року, №ПС300015762 від 17.08.2014 року, №ПС300015761 від 17.08.2014 року, №ПС300016341 від 24.08.2014 року, №ПС300016340 від 24.08.2014 року, №ПС300016339 від 24.08.2014 року, №ПС300016682 від 28.08.2014 року, №ПС300016681 від 28.08.2014 року, №ПС300016665 від 28.08.2014 року, №ПС300016680 від 28.08.2014 року, №ПС300017464 від 07.09.2014 року, №ПС300017462 від 07.09.2014 року, №ПС300017463 від 07.09.2014 року, №ПС300018962 від 28.09.2014 року, №ПС300018961 від 28.09.2014 року, №ПС300018955 від 28.09.2014 року, №ПС300019553 від 05.10.2014 року, №ПС300019552 від 05.10.2014 року, №ПС300019554 від 05.10.2014 року, №ПС300020049 від 12.10.2014 року, №ПС300020050 від 12.10.2014 року, №ПС300020048 від 12.10.2014 року, №ПС300023087 від 23.11.2014 року, №ПС300023088 від 23.11.2014 року, №ПС300023089 від 23.11.2014 року, №ПС300024186 від 07.12.2014 року, №ПС300024185 від 07.12.2014 року, №ПС300025786 від 28.12.2014 року, №ПС300025791 від 28.12.2014 року, №ПС300025792 від 28.12.2014 року, №ПС300025793 від 28.12.2014 року, №ПС300000433 від 11.01.2015 року, №ПС300000434 від 11.01.2015 року, №ПС300000435 від 11.01.2015 року, №ПС300000432 від 11.01.2015 року, №ПС300000891 від 18.01.2015 року, №ПС300000890 від 18.01.2015 року, №ПС300001315 від 25.01.2015 року, №ПС300001316 від 25.01.2015 року, №ПС300002290 від 08.02.2015 року, №ПС300003353 від 22.02.2015 року, №ПС300003381 від 22.02.2015 року, №ПС300003382 від 22.02.2015 року, №ПС300004827 від 15.03.2015 року, №ПС300004787 від 15.03.2015 року, №ПС300008225 від 11.05.2015 року, №ПС300008663 від 18.05.2015 року, №ПС300009559 від 01.06.2015 року, №ПС300010804 від 21.06.2015 року, №ПС300010803 від 21.06.2015 року, №ПС300012171 від 13.07.2015 року, №ПС300012227 від 13.07.2015 року, №ПС300012707 від 21.07.2015 року, №ПС300013452 від 31.07.2015 року, №ПС300013451 від 31.07.2015 року.

Переміщення товару від продавця до покупця підтверджуються товарно-транспортними накладними №ПС300000954 від 19.01.2014 року, №ПС300000944 від 19.01.2014 року, №ПС300000943 від 19.01.2014 року, №ПС300001351 від 26.01.2014 року, №ПС300001350 від 26.01.2014 року, №ПС300001352 від 26.01.2014 року, №ПС300004613 від 16.03.2014 року, ПС300004614 від 16.03.2014 року, №ПС300004612 від 16.03.2014 року, №ПС300005040 від 23.03.2014 року, №ПС300005042 від 23.03.2014 року, №ПС300005043 від 23.03.2014 року, ПС300005051 від 23.03.2014 року, №ПС300005075 від 23.03.2014 року, №ПС300005082 від 23.03.2014 року, №ПС300005006 від 23.03.2014 року, №ПС300005049 від 23.03.2014 року, №ПС300005495 від 30.03.2014 року, №ПС300005490 від 30.03.2014 року, №ПС300005496 від 30.03.2014 року, №ПС300005494 від 30.03.2014 року, №ПС300005501 від 30.03.2014 року, №ПС300005500 від 30.03.2014 року, №ПС300005502 від 30.03.2014 року, №ПС300005491 від 30.03.2014 року, №ПС300006016 від 06.04.2014 року, №ПС300006014 від 06.04.2014 року, №ПС300006035 від 06.04.2014 року, №ПС300006033 від 06.04.2014 року, №ПС300006036 від 06.04.2014 року, №ПС300006037 від 06.04.2014 року, №ПС300006494 від 13.04.2014 року, №ПС300006529 від 13.04.2014 року, №ПС300007040 від 21.04.2014 року, №ПС300007069 від 21.04.2014 року, №ПС300007070 від 21.04.2014 року, №ПС300007071 від 21.04.2014 року, №ПС300007068 від 21.04.2014 року, №ПС300007066 від 21.04.2014 року, №ПС300007067 від 21.04.2014 року, №ПС300007867 від 04.05.2014 року, №ПС300007873 від 04.05.2014 року, №ПС300007874 від 04.05.2014 року, №ПС300007872 від 04.05.2014 року, №ПС300007868 від 04.05.2014 року, №ПС300007870 від 04.05.2014 року, №ПС300008400 від 11.05.2014 року, №ПС300008399 від 11.05.2014 року, №ПС300008398 від 11.05.2014 року, №ПС300008396 від 11.05.2014 року, №ПС300008401 від 11.05.2014 року, №ПС300008397 від 11.05.2014 року, №ПС300010014 від 31.05.2014 року, №ПС300010016 від 31.05.2014 року, №ПС300010015 від 31.05.2014 року, №ПС300010013 від 31.05.2014 року, №ПС300010021 від 31.05.2014 року, №ПС300010035 від 31.05.2014 року, №ПС300010020 від 31.05.2014 року, №ПС300010019 від 31.05.2014 року, №ПС300010018 від 31.05.2014 року, №ПС300011031 від 15.06.2014 року, №ПС300011581 від 22.06.2014 року, №ПС300011051 від 15.06.2014 року, №ПС300011032 від 15.06.2014 року, №ПС300011033 від 15.06.2014 року, №ПС300011580 від 22.06.2014 року, №ПС300011579 від 22.06.2014 року, №ПС300011600 від 22.06.2014 року, №ПС300011600 від 22.06.2014 року, №ПС300011601 від 22.06.2014 року, №ПС300011602 від 22.06.2014 року, №ПС300011578 від 22.06.2014 року, №ПС300015760 від 17.08.2014 року, №ПС300015762 від 17.08.2014 року, №ПС300015761 від 17.08.2014 року, №ПС300016341 від 24.08.2014 року, №ПС300016340 від 24.08.2014 року, №ПС300016339 від 24.08.2014 року, №ПС300016682 від 28.08.2014 року, №ПС300016681 від 28.08.2014 року, №ПС300016665 від 28.08.2014 року, №ПС300016680 від 28.08.2014 року, №ПС300017464 від 07.09.2014 року, №ПС300017462 від 07.09.2014 року, №ПС300017463 від 07.09.2014 року, №ПС300018962 від 28.09.2014 року, №ПС300018961 від 28.09.2014 року, №ПС300018955 від 28.09.2014 року, №ПС300019553 від 05.10.2014 року, №ПС300019552 від 05.10.2014 року, №ПС300019554 від 05.10.2014 року, №ПС300020049 від 12.10.2014 року, №ПС300020050 від 12.10.2014 року, №ПС300020048 від 12.10.2014 року, №ПС300023087 від 23.11.2014 року, №ПС300023088 від 23.11.2014 року, №ПС300023089 від 23.11.2014 року, №ПС300024186 від 07.12.2014 року, №ПС300024185 від 07.12.2014 року, №ПС300025786 від 28.12.2014 року, №ПС300025791 від 28.12.2014 року, №ПС300025792 від 28.12.2014 року, №ПС300025793 від 28.12.2014 року, №ПС300000433 від 11.01.2015 року, №ПС300000434 від 11.01.2015 року, №ПС300000435 від 11.01.2015 року, №ПС300000432 від 11.01.2015 року, №ПС300000891 від 18.01.2015 року, №ПС300000890 від 18.01.2015 року, №ПС300001315 від 25.01.2015 року, №ПС300001316 від 25.01.2015 року, №ПС300002290 від 08.02.2015 року, №ПС300003353 від 22.02.2015 року, №ПС300003381 від 22.02.2015 року, №ПС300003382 від 22.02.2015 року, №ПС300004827 від 15.03.2015 року, №ПС300004787 від 15.03.2015 року, №ПС300008225 від 11.05.2015 року, №ПС300008663 від 18.05.2015 року, №ПС300009559 від 01.06.2015 року, №ПС300010804 від 21.06.2015 року, №ПС300010803 від 21.06.2015 року, №ПС300012171 від 13.07.2015 року, №ПС300012227 від 13.07.2015 року, №ПС300012707 від 21.07.2015 року, №ПС300013452 від 31.07.2015 року та №ПС300013451 від 31.07.2015 року.

Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками за 01.10.2014 року, 02.10.2014 року, 19.02.2015 року, 20-23.02.2015 року, 24.02.2015 року, 25-26.02.2015 року, 12.03.2015 року, 12.03.2015 року, 05.05.2014 року, 06.05.2014 року, 07.05.2014 року, 07-08.05.2014 року, 13-14.05.2014 року, 29.05.2014 року, 30.05.2014 року, 11.06.2014 року, 12-13.06.2014 року, 18.06.2014 року, 19.06.2014 року, 21.07.2014 року, 28-29.07.2014 року, 30.07.2014 року, 01.08.2014 року, 11-12.08.2014 року, 13.08.2014 року, 14.08.2014 року, 20.08.2014 року, 21.08.2014 року, 21-22.08.2014 року, 03.09.2014 року, 03.09.2014 року, 04.09.2014 року, 26.09.2014 року, 18.11.2014 року, 19.11.2014 року, 20-21.11.2014 року, 26.11.2014 року, 06.01.2015 року, 09.01.2015 року, 14.01.2015 року та 23.01.2015 року.

Правомірність формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ «Клуб Сиру» підтверджується Дистрибуторським договором №КП-474 від 02.01.2013 року (з Додатком №1, Додатком №2 «Про порядок фіксування та виправлення недоліків якості продукції (повернення продукції)», Додатком №2А-1, Додатком №2А-2, Додатком №3 «Знижки та бонуси», Додатковою угодою від 28.01.2014 року, Додатком №2 «Необхідні умови зберігання та транспортування продукції. Порядок повернення продукції», Додатком №2-А1 «Критерії для визначення невідповідності продукції», Додатковою угодою від 20.12.2013 року), а також видатковими накладними №ТД-0000320 від 08.01.2014 року, №ТД-0000318 від 08.01.2014 року, №ТД-0000317 від 08.01.2014 року, №ТД-0000319 від 08.01.2014 року, №ТД-0000855 від 14.01.2014 року, №ТД-0000854 від 14.01.2014 року, №ТД-0000837 від 14.01.2014 року, №ТД-0000836 від 14.01.2014 року, №ТД-0002120 від 28.01.2014 року, №ТД-0002119 від 28.01.2014 року, №ТД-0002168 від 28.01.2014 року, №ТД-0002167 від 28.01.2014 року, №ТД-0002549 від 30.01.2014 року, №ТД-0002550 від 30.01.2014 року, №ТД-0002877 від 04.02.2014 року, №ТД-0002876 від 04.02.2014 року, №ТД-0002878 від 04.02.2014 року, №ТД-0002880 від 04.02.2014 року, №ТД-0003504 від 11.02.2014 року, №ТД-0003506 від 11.02.2014 року, №ТД-0004252 від 18.02.2014 року, №ТД-0004255 від 18.02.2014 року, №ТД-0004244 від 18.02.2014 року, №ТД-0004243 від 18.02.2014 року, №КС000007294 від 19.08.2014 року, №КС000007750 від 26.08.2014 року, №КС000008329 від 02.09.2014 року, №КС000009423 від 16.09.2014 року, №КС000009977 від 23.09.2014 року, №КС000010534 від 30.09.2014 року, №КС000011123 від 07.10.2014 року,№КС000011912 від 14.10.2014 року, №КС000014332 від 04.11.2014 року, №КС000015041 від 11.11.2014 року, №КС000015859 від 18.11.2014 року, №КС000016517 від 25.11.2014 року, №КС000003406 від 17.02.2015 року, податковими накладними №1127/4 від 19.08.2014 року, №175/4 від 02.09.2014 року, №1181/4 від 16.09.2014 року, №1650/4 від 23.09.2014 року, №2159/4 від 30.09.2014 року, №492 від 07.10.2014 року, №1224 від 14.10.2014 року, №271/4 від 04.11.2014 року, №908/4 від 11.11.2014 року, №1662/4 від 18.11.2014 року, №2302/4 від 25.11.2014 року, накладними на повернення постачальнику №36 від 28.01.2014 року, №37 від 28.01.2014 року, №38 від 28.01.2014 року, №39 від 28.01.2014 року, №40 від 28.01.2014 року, №41 від 28.01.2014 року, №31 від 28.01.2014 року, №32 від 28.01.2014 року, №33 від 28.01.2014 року, №34 від 28.01.2014 року, №28 від 28.01.2014 року, №29 від 28.01.2014 року, №27 від 28.01.2014 року, №26 від 28.01.2014 року, №25 від 28.01.2014 року, №24 від 28.01.2014 року, №22 від 28.01.2014 року, №20 від 28.01.2014 року, №7 від 29.01.2014 року, №2 від 29.01.2014 року, №4 від 29.01.2014 року, №3-1 від 05.02.2014 року, №3 від 05.02.2014 року, №5-1 від 05.02.2014 року, №6-1 від 05.02.2014 року, №021 від 05.02.2014 року,№023 від 05.02.2014 року, №030 від 05.02.2014 року, №45 від 26.02.2014 року, №43 від 26.02.2014 року, №59 від 07.03.2014 року, №60 від 14.03.2014 року, №42 від 20.03.2014 року, №54 від 18.03.2014 року, №53 від 18.03.2014 року, №52 від 18.03.2014 року,№51 від 19.03.2014 року, №50 від 19.03.2014 року, розрахунками (коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних) від 23.07.2013 року №1539, №589 від 06.02.2014 року, №600 від 06.02.2014 року, №601 від 06.02.2014 року, №602 від 06.02.2014 року, №603 від 06.02.2014 року, №563/4 від 06.02.2014 року, №598 від 06.02.2014 року, №599 від 06.02.2014 року, №562 від 06.02.2014 року, №596 від 06.02.2014 року, №597 від 06.02.2014 року, №590 від 06.02.2014 року, №591 від 06.02.2014 року, №560 від 06.02.2014 року, №595 від 06.02.2014 року, №561 від 06.02.2014 року, №592 від 06.02.2014 року, №593/4 від 06.02.2014 року, №594 від 06.02.2014 року, №585 від 06.02.2014 року,№605 від 06.02.2014 року, №606 від 06.02.2014 року, №607 від 06.02.2014 року, №586 від 06.02.2014 року,№604 від 06.02.2014 року, №587 від 06.02.2014 року, №588 від 06.02.2014 року, №582 від 06.02.2014 року, №614 від 06.02.2014 року, №515 від 06.02.2014 року, №583 від 06.02.2014 року, №611 від 06.02.2014 року, №612 від 06.02.2014 року, №613 від 06.02.2014 року, №581 від 06.02.2014 року, №616 від 06.02.2014 року, №617 від 06.02.2014 року, №618 від 06.02.2014 року, №580/4 від 06.02.2014 року, №619/4 від 06.02.2014 року, №620/4 від 06.02.2014 року, №578/4 від 06.02.2014 року, №579 від 06.02.2014 року, №621 від 06.02.2014 року, №577 від 06.02.2014 року, №622 від 06.02.2014 року, №623 від 06.02.2014 року, №624 від 06.02.2014 року, №574 від 06.02.2014 року, №575 від 06.02.2014 року, №626 від 06.02.2014 року, №572 від 06.02.2014 року, №571 від 06.02.2014 року, №649 від 06.02.2014 року, №650 від 06.02.2014 року, №651 від 06.02.2014 року, №652 від 06.02.2014 року, №570/4 від 06.02.2014 року, №564/4 від 06.02.2014 року, №627/4 від 06.02.2014 року, №628/4 від 06.02.2014 року, №629 від 06.02.2014 року, №530/4 від 06.02.2014 року, №546 від 06.02.2014 року, №567 від 06.02.2014 року, №566 від 06.02.2014 року, №565 від 06.02.2014 року, №631 від 06.02.2014 року, №632 від 06.02.2014 року, №633 від 06.02.2014 року,№634 від 06.02.2014 року, №568 від 06.02.2014 року, №635 від 06.02.2014 року, №636 від 06.02.2014 року, №637 від 06.02.2014 року, №638 від 06.02.2014 року,№639 від 06.02.2014 року, №640 від 06.02.2014 року, №569 від 06.02.2014 року, №641 від 06.02.2014 року, №642 від 06.02.2014 року, №643 від 06.02.2014 року, №644 від 06.02.2014 року, №645 від 06.02.2014 року, №646 від 06.02.2014 року, №573 від 06.02.2014 року, №647 від 06.02.2014 року, №648 від 06.02.2014 року, №576 від 06.02.2014 року, №625 від 06.02.2014 року, №584 від 06.02.2014 року, №608 від 06.02.2014 року, №609 від 06.02.2014 року, №610 від 06.02.2014 року, №559/4 від 06.02.2014 року, №147/4 від 01.03.2014 року, №165 від 01.03.2014 року, №166/4 від 01.03.2014 року, №167 від 01.03.2014 року, №168/4 від 01.03.2014 року, №169/4 від 01.03.2014 року, №170 від 01.03.2014 року, №171/4 від 01.03.2014 року, №144 від 01.03.2014 року,№172 від 01.03.2014 року, №173/4 від 01.03.2014 року, №174/4 від 01.03.2014 року, №175 від 01.03.2014 року, №176/4 від 01.03.2014 року, №177 від 01.03.2014 року, №178 від 01.03.2014 року, №179/4 від 01.03.2014 року, №180/4 від 01.03.2014 року, №181/4 від 01.03.2014 року, №182 від 01.03.2014 року, №145 від 01.03.2014 року, №159 від 01.03.2014 року, №160/4 від 01.03.2014 року,№161 від 01.03.2014 року, №162 від 01.03.2014 року, №163 від 01.03.2014 року, №164 від 01.03.2014 року, №148/4 від 01.03.2014 року, №152/4 від 01.03.2014 року, №153/4 від 01.03.2014 року, №154/4 від 01.03.2014 року, №158/4 від 01.03.2014 року, №146 від 01.03.2014 року, №149/4 від 01.03.2014 року, №150/4 від 01.03.2014 року, №151 від 01.03.2014 року, №155/4 від 01.03.2014 року, №156/4 від 01.03.2014 року, №157 від 01.03.2014 року, №45 від 04.04.2014 року, №44/4 від 04.04.2014 року, №43 від 04.04.2014 року, №42/4 від 04.04.2014 року, №41/4 від 04.04.2014 року, №40/4 від 04.04.2014 року, №39 від 04.04.2014 року, №38/4 від 04.04.2014 року, №37/4 від 04.04.2014 року, №36 від 04.04.2014 року, №35/4 від 04.04.2014 року, №95/4 від 04.04.2014 року, №94/4 від 04.04.2014 року, №93/4 від 04.04.2014 року, №92/4 від 04.04.2014 року, №96/4 від 04.04.2014 року, №97/4 від 04.04.2014 року, №98/4 від 04.04.2014 року, №99/4 від 04.04.2014 року, №100/4 від 04.04.2014 року, №101/4 від 04.04.2014 року, №102/4 від 04.04.2014 року, №103/4 від 04.04.2014 року, №104 від 04.04.2014 року, №105 від 04.04.2014 року, №106/4 від 04.04.2014 року.

Переміщення товару від ТОВ «Клуб Сиру» до позивача підтверджуються товарно-транспортними накладними №ТД-0002815/320 від 08.01.2014 року, №ТД-0002815/318 від 08.01.2014 року, №ТД-0002815/317 від 08.01.2014 року, №ТД-0002815/319 від 08.01.2014 року, №ТД-0002861/855 від 14.01.2014 року, №ТД-0002861/854 від 14.01.2014 року, №ТД-0002861/837 від 14.01.2014 року, №ТД-0002861/836 від 14.01.2014 року, №ТД-0002985/2120 від 28.01.2014 року, №ТД-0002985/2119 від 28.01.2014 року, №ТД-0002985/2168 від 28.01.2014 року, №ТД-0002985/2167 від 28.01.2014 року, №ТД-0003020/2549 від 30.01.2014 року, №ТД-0003020/2550 від 30.01.2014 року, №ТД-0003056/2877 від 04.02.2014 року, №ТД-0003056/2876 від 04.02.2014 року, №ТД-0003056/2878 від 04.02.2014 року, №ТД-0003056/2880 від 04.02.2014 року, №ТД-0003110/3504 від 11.02.2014 року, №ТД-0003110/3506 від 11.02.2014 року, №ТД-0003175/4252 від 18.02.2014 року, №ТД-0003175/4255 від 18.02.2014 року, №ТД-0003175/4244 від 18.02.2014 року, №ТД-0003175/4243 від 18.02.2014 року, №КС000000902/7294 від 19.08.2014 року, №КС000000964/7750 від 26.08.2014 року, №КС000001029/8329 від 02.09.2014 року, №КС000001151/9423 від 16.09.2014 року, №КС000001219/9977 від 23.09.2014 року, №КС000001272/10534 від 30.09.2014 року, №КС000001337/11123 від 07.10.2014 року, №КС000001601/14332 від 04.11.2014 року, №КС000001659/15041 від 11.11.2014 року, №КС000001730/15859 від 18.11.2014 року та №КС000001794/16517 від 25.11.2014 року.

Оплата за поставлений товар від ТОВ «Клуб Сиру» підтверджується банківськими виписками за 03.10.2014 року, 06.10.2014 року, 13.10.2014 року, 13.10.2014 року, 28.10.2014 року, 13.02.2015 року, 16.02.2015 року, 16.02.2015 року, 27.01.2014 року, 27.01.2014 року, 27.01.2014 року, 14.01.2014 року, 13.01.2014 року, 08.01.2014 року, 17.02.2014 року, 10.02.2014 року, 10.02.2014 року, 04.02.2014 року, 04.02.2014 року, 18.08.2014 року, 26.08.2014 року, 01.09.2014 року, 15.09.2014 року, 16.09.2014 року, 22.09.2014 року, 23.09.2014 року, 29.09.2014 року, 03.11.2014 року, 10.11.2014 року, 17.11.2014 року, 24.11.2014 року.

Слід зазначити, що відповідачем в акті перевірки та у судових засіданнях не заперечується наявність та належне оформлення вищенаведених документів, проте відповідач вважає, що валові витрати в частині вартості придбаного товару, який не оплачений підприємцем у звітному періоді, не можна відносити для складу валових витрат.

Разом з тим, на думку суду, така позиція податкового органу є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), враховуючи наступне.

Згідно п. 1.1 ст. 1 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності (крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування) регулюється ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), та ч. 2 цієї статті встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Витрати, у розумінні норм Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями)).

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Склад витрат та порядок їх визнання встановлено ст. 138 розділу III («Податок на прибуток підприємств») Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), та згідно п. 138.1 цієї статті - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при визначенні оподаткування прибутку, зазначені у ст. 139 ПК України, перелік є вичерпним та не містить такого поняття як «визначення оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця за касовим методом (фактично оплачених у звітному періоді витрат)».

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 44.2 ст. 44 розділу II «Адміністрування податків, зборів, платежів» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), не враховуються при визначені об'єкту оподаткування витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до п. 138.4 ст. 138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що фізична особа - підприємець, що перебуває на загальній системі оподаткування, при формуванні валових витрат до витрат, що формують вартість реалізованих товарів, має право на віднесення витрат на придбання таких товарів, які призвели до зменшення економічних вигод платника у вигляді збільшення його зобов'язань, оскільки норми Податкового кодексу України не містять вказівки на те, що до складу витрат фізичної особи - підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування, вправі відносити до витрат звітного періоду виключно витрати, за яким відбулась оплата в цьому періоді (касовим методом), як і не містить таких обмежень формування витрат.

Як зазначає Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 10.11.2015 року по справі №816/5472/13-а (номер в ЄДФ судових рішень 53498076), до складу витрат належать лише витрати, які прямо передбачені вищевказаним Кодексом, що використовувалися для забезпечення господарської діяльності підприємства, та не зазначені в переліку у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу, за умови дотримання правил формування витрат, з урахуванням зв'язку витрат платника податків на придбання товарів з його господарською діяльністю та належного документального підтвердження факту понесення платником таких витрат.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 року, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Згідно з п. 6 вказаного Положення витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п. 7 Положення)

Трактування відповідачем положень Податкового кодексу України щодо включення до складу витрат звітного періоду виключно витрат, за яким відбулась оплата в цьому звітному періоді - є хибним, оскільки таким чином заперечується як право платника податків - фізичної особи - підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування, на формування витрат у періоді, коли товар був придбаний, так і на формування витрат у періоді, в якому придбаний товар був оплачений, в зв'язку з чим платник податку взагалі позбавляється права на віднесення до складу витрат вартість товару у випадку коли придбання і оплата здійснені у різних звітних періодах. Таке трактування норм податкового законодавства порушує право позивача щодо правомірного та обґрунтованого зменшення останнім об'єкту оподаткування в зв'язку із понесеними ним витратами для здійснення господарської діяльності.

Згідно до п. 7.3 ст. 7 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до ст. 4 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), податкове законодавство ґрунтується на принципах рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

Виходячи з наведеного, відповідачем безпідставно не враховано витрати на загальну суму за 2014 рік в сумі 1 885 329,15 грн. та за 2015 рік в сумі 46 526,58 грн., тому безпідставно донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 325 004,11 грн. і застосовано штрафну (фінансові) санкції у розмірі 163 012,06 грн.

Також під час проведення перевірки перевіряючими встановлено, що станом на 31.12.2015 року сума утриманого і не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб складає 6 714,65 грн., чим порушено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст. 176. п. 177.7 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

Проте, дане порушення спростовується наступними обставинами.

Згідно пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Згідно пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету:

а) у разі коли така фізична особа є податковим агентом, - за місцем реєстрації у контролюючих органах;

б) у разі нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна резидентами та нерезидентами, посвідчення договорів дарування чи видачі свідоцтв про право на спадщину нерезидентам - за місцем нотаріального посвідчення таких договорів (одержання свідоцтв);

в) в інших випадках - за її податковою адресою.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку;

в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;

г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 177.7 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

На виконання вищенаведених норм, згідно відомостей нарахування заробітної плати, сума утриманого податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до вимог розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), склала 56 755,12 грн., яка фактично підприємцем протягом 2014-2015 роки була перерахована до бюджету, що підтверджується банківськими виписками, долученими до матеріалів справи.

Таким чином, твердження відповідача про недоплату суми утриманого і не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 6 714,65 грн., не відповідає дійсності та спростовується наявними матеріалами справи.

Щодо безпідставності прийняття відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2016 року №Ф-07 та рішення від 24.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то суд зазначає наступне.

По своїй правовій природі база нарахування єдиного внеску для фізичної особи-підприємця визначається із суми доходу такого підприємця.

Зокрема, відповідно до змісту п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (із змінами та доповненнями), по відношенню до позивача, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Частиною 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (із змінами та доповненнями) передбачено застосування штрафних внесків до платників єдиного збору, в тому числі, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11 цієї статті).

Згідно ч. 4. ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (із змінами та доповненнями), орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи безпідставність донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у сумі 325 004,11 грн., нарахування єдиного внеску на суму надмірно визначеного податковим органом доходу фізичної особи - підприємця є також необґрунтованим.

Відповідно до ст.1 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

За встановлених обставин суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено належними доказами, що при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 24.03.2016 року № та №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2016 року №Ф-07 та рішення від 24.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внескусуб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Доводи позивача свідчать про відсутність правових підстав для винесення оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим, позов підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 6929,46 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 6929,46 грн. підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Д" № від 24.03.2016 яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 45 786,99грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 14.03.2016, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 488 016,17грн.

Визнати протиправноюта скасувати вимогу Державної податкової інспекції в місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу(недоїмки) від 11.03.2016 №ф-07 на суму 94 689,32грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 24.03.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9 468,93грн.

Присудити на користь позивача фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 із за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області судовий збір у розмірі 6929,46грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.