Справа № 802/388/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/388/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

28 липня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача Благуна Б.М.

представника відповідача Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Вектор-М" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача - Міжрегіонального головного управління Міндоходів-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року позивач - ПП "Вектор-М" звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 27.04.2016 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 04.11.2015 року головним державним ревізором інспектором відділу податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, радником податкової служби ІІ рангу Яровою Н.І., у приміщенні Вінницької ОДПІ проведено камеральну перевірку ПП "Вектор-М" за звітний податковий період 2013 р., визначений для розрахунку 1/12 загальної суми податку на прибуток, що підлягає до сплати в розрізі авансових внесків в лютому, березні та липні 2013 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 397/274/15-03-32492828 від 04.11.2015 року, у висновках якого відображено порушення ПП "Вектор-М" термінів сплати узгодженого зобов'язання з податку на прибуток по платежу 11024000 "Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств" протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме:

- в лютому 2013 року - 25684,00 грн. (затримка 9 днів);

- в березні 2013 року - 506,70 грн. (затримка 4 дні);

- в липні 2013 року - 195489,00 грн. (затримка 1 день).

Не погоджуючись із змістом акта перевірки та відображеними у ньому висновками, ПП "Вектор-М" подало заперечення від 06.11.2015 року, у якому просило здійснити перегляд результатів камеральної перевірки, однак Вінницькою ОДПІ листом від 11.11.2015 року №32518/10/02-22-15-03 дане заперечення було залишено без задоволення, а акт перевірки без змін.

12.11.2015 року на підставі акта камеральної перевірки № 397/274/15-03-32492828 від 04.11.2015 року, Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого ПП "Вектор-М" зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми грошового зобов'язання у сумі 45283,97 грн.

Відповідне податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку. Так, рішенням Головного управління ДФС у Вінницькій області від 30.12.2015р. № 1795/10/02-32-10-04 та наступним рішенням ДФС України від 18.03.2016р. № 5921/6/99-99-10-01-02-25 первинну та повторну скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2015р. - без змін.

Вважаючи, що оскаржуване рішення Вінницької ОДПІ в частині зобов'язання сплатити штраф у розмірі 10% сплаченої суми грошового зобов'язання за лютий-березень 2013 року є неправомірним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

На вимогу статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 6, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI ( далі - ПК України) під податком розуміється обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу, обов'язок із сплати якого покладається на платників податків в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Вказані приписи Податкового кодексу України кореспондовані зі ст. 67 Конституції України, за змістом якої кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Зокрема, саме нормами Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування.

На вимогу приписів п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, починаючи з 1 січня 2013 року набули чинності зміни до норм вказаного пункту ст. 57 ПК Україні, що були внесені Законом України від 05.07.2012 № 5083-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби, та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні". Так, відповідно до нових норм абз. 4 п. 57.1 ст. 57 зазначеного Кодексу платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду (тобто до 20-го числа наступного місця, що настає за звітним), у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Цим же Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби, та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" були внесені зміни до абзацу 2 пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, в силу яких платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Оскільки згідно пункту 1 розділу ІІ Прикінцеві положення" Закону України від 05.07.2012 № 5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України, щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» норми п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу набирають чинності з 01 січня 2013 року, першим звітним (податковим) місяцем, за який сплачується авансовий внесок в 2013 році є січень.

Згідно вищевказаних норм позивач зобов'язаний сплатити авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, за січень 2013 року - до 20 лютого 2013 року, за лютий 2013 року - до 20 березня 2013 року.

Отже, з наведеного слідує, що авансові внески, що сплачуються у лютому 2013 року є узгодженими сумами податкових зобов'язань, виходячи із розміру 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року.

Відповідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків визначених цим кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: за затримку до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з матеріалами справи, "Вектор-М" в податковій декларації з податку на прибуток підприємства, поданій до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 07.11.2012 року (вх. ) за звітний період 9 місяців 2012 року самостійно задекларувало суму податкового зобов'язання в розмірі 2311599,00 грн., граничний термін сплати якого - 20.02.2013 року.

За звітний (податковий) 2012 рік ПП "Вектор-М" в податковій декларації з податку на прибуток, поданій до податкового органу 08.02.2013р., задекларовано суму податкового зобов'язання у розмірі 2345883,00 грн.

11.02.2016 року позивачем було сплачено авансові внески з податку на прибуток за лютий 2013 року в сумі 256844,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням ПАТ "Промінвестбанк" №8698 від 11.02.2013 року та за березень 2013 року в сумі 195490,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням ПАТ "Промінвестбанк" №9163 від 27.03.2013 року (а.с. 30, 31).

Однак, у платіжному дорученні №8698 від 11.02.2013 року на суму 256844,00 грн., згідно якого отримувачем коштів є УДКСУ у Печерському районі, вказано код Класифікації доходів бюджету: 11021000.

Разом із тим, Наказом Міністерства фінансів України від 17.01.2013 № 19 було внесено зміни до бюджетної класифікації, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11, а саме Класифікацію доходів бюджету, з поміж іншого, доповнено позицією: 11024000 - "Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств".

У зв'язку із вищезазначеними змінами ПП "Вектор-М" 19.02.2013 року звернулось до ДПІ Печерського району м. Києва з листом №32/02-09, у якому просило авансовий платіж з податку на прибуток за лютий 2013 року, перерахований згідно платіжного доручення №8698 від 11.03.2013 року на код Класифікації доходів бюджету: 11021000, зарахувати на код Класифікації доходів бюджету: 11024000.

Зарахування на вказаний код Класифікації доходів бюджету здійснено податковим органом лише 01.03.2013 року, тоді як граничний термін сплати даного податкового зобов'язання був - 20.02.2013 року, у зв'язку з чим сплата авансового платежу по коду Класифікації доходів бюджету 11024000 відбулася із порушенням визначених п. 57.1 ст.57 ПК України строків, а саме із затримкою у 9 днів.

Підставою для винесення Вінницькою ОДПІ оскаржуваного повідомлення-рішення, стали відображенні у акті перевірки №397/274/15-03-32492828 від 04.11.2015 року висновки, про порушення ПП "Вектор-М" граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств, в тому числі за лютий та березень 2013 року.

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Правовою підставою для застосування до платника податку штрафних санкцій, встановлених 57 ПК України, є саме несплата до відповідного бюджету у встановлені строки узгоджених сум податкових зобов'язань, проте у спірних правовідносинах має місце своєчасне перерахування таких коштів, але на інший рахунок цього ж рівня бюджету за іншим кодом бюджетної класифікації.

З огляду на викладене, суд не погоджується з посиланнями відповідача на несвоєчасну та неповну сплату позивачем авансових внесків з податку на прибуток, оскільки матеріали справи містять платіжне доручення про сплату позивачем авансового внеску з податку на прибуток у розмірі та строки, встановлені згідно з нормами Податкового кодексу України, зокрема, з відповідним призначенням платежу.

Важливе значення для вирішення даної справи має факт зарахування коштів до бюджету, оскільки в такому випадку відсутні ознаки складу правопорушення у вигляді несплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а зокрема наслідки, що можуть проявлятися у недотриманні державним бюджетом відповідних коштів.

Таким чином, за відсутності складу правопорушення є безпідставним висновок контролюючого органу про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача.

Суд зазначає, що податок фактично надійшов до бюджету у визначений законом строк, проте невідповідність коду бюджетної класифікації зарахування авансового платежу з податку на прибуток приватних підприємств є формальною обставиною, визначеною контролюючим органом, і не може бути підставою для висновків про порушення граничних строків сплати податку і застосування штрафних санкцій.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у позивача відсутній податковий борг, а тому, підстави для прийняття спірного податкового повідомлення рішення у контролюючого органу були відсутні.

За правилами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені спосіб,Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень не надав достатніх доказів порушень позивачем закону, а тому суб'єктом владних повноважень не доведено своєї правоти щодо прийняття спірного рішення.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 серпня 2016 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.