Справа № 761/21256/16-а
Суддя: Сіромашенко Н. В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/322/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Дігтяр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об?єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов?язання вчинити дії та перерахунок і виплату індексації пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, просила зобов?язати останнього скасувати рішення про стягнення надмірно сплаченої пенсії; повернути їй стягнуті незаконно, без рішення суду гроші з пенсії за період з лютого по травень 2016 року загальною сумою 1250 грн.; перерахувати та виплатити їй індексацію пенсії згідно ч.3 ст.10 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», в межах, що не перевищує прожиткового мінімуму для працездатних осіб за період з 1 квітня 2009 року по 31 січня 2016 року; в якості морального відшкодування вибачитися перед нею письмово.

В обґрунтування посилається на те, що листом за вих. №2458 від 20 листопада 2015 року її було повідомлено про переплату їй пенсії за період з 1 квітня 2009 року по 31 серпня 2015 року внаслідок допущених нею зловживань. При цьому була висунута їй вимога про добровільне повернення надмірно виплачених коштів. В лютому 2016 року з неї відповідачем було стягнуто 250 гривень, у зв?язку з чим вона звернулася до останнього зі скаргою. Однак, стягнення не припинилися, були здійсненні відрахування з пенсії в період з березня по червень 2016 року та стягнуто в загальній сумі 1250 грн. При цьому всього до стягнення підлягає сума 1699 грн. 57 коп. Вважає, що з неї безпідставно здійснюється утримання сум з її пенсії, оскільки вона попереджала відповідача про те, що вона є працюючим пенсіонером.

Представник відповідача заперечував проти позову, зазначаючи на те, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком. При зверненні до відповідача позивачка не повідомляла про те, що вона є працюючим пенсіонером. Тільки 19 лютого 2016 року позивачем було подано заяву про внесення даних про звільнення з роботи та надано копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відповідно до якої датою внесення запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Тому у відповідності до закону відповідачем стягуються надміру виплачені позивачці суми пенсій в розмірі 20% від розміру пенсії до повного погашення.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази вважає, приходить до наступного.

Судом було встановлено, що позивачка перебуває у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». При цьому позивачка отримувала пенсію за віком, як непрацюючий пенсіонер. При перевірці матеріалів пенсійної справи у 2015 році та відповідно до реєстру страхувальників було встановлено факт її працевлаштування, а саме те, що вона є приватним підприємцем та зареєстрована з 20 грудня 2002 року. Відповідачем листом за вих. №2458 від 20 листопада 2015 року було повідомлено позивачку про те, що, у зв?язку з її працевлаштуванням, за період з 1 квітня 2009 року по 31 серпня 2015 року виникла переплата пенсії в сумі 1699 грн. 57 коп. та запропоновано повернути надміру виплачені суми пенсії. Однак, тільки 19 лютого 2016 року позивачкою було подано заяву про внесення даних про звільнення з роботи та надано відповідачу копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відповідно до якої датою внесення запису про припинення підприємницької діяльності є 18 лютого 2016 року. Оскільки вказана сума в добровільному порядку позивачкою не повернута, відповідачем 23 грудня 2015 року було ухвалено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій у розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 1 січня 2016 року, до повного погашення. Дані обставини підтверджуються матеріалами пенсійної справи на ім?я позивачки.

Пунктом 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України

від 07 липня 2014 року N 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, передбачено, що у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Надалі для проведення індексації подається довідка про розмір заробітної плати (стипендії) з урахуванням індексації.

Відповідно до п.2.21 вказаного Порядку документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Згідно з п.3 ч.1 ст.11 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, є застрахованими особами.

Частиною 3 статті 3 ЗУ «Про зайнятість населення» унормовано, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

У відповідності до статті 1 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зі змінами від 1 січня 2016 року, державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частиною 7 статті 4 цього Закону передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, а саме: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку, зокрема,доходи громадян від здачі в оренду майна, від акцій та інших цінних паперів, ведення селянського (фермерського) і особистого підсобного господарства, підприємницької діяльності, яка є для громадян джерелом грошових доходів від власності.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв у відповідності до закону, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159, 160, 163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об?єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незаконною та зобов?язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: