Справа № 336/558/16-а (2-а/336/73/2016)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2016 рокусправа № 336/558/16-а (2-а/336/73/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій , -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та призначити пенсію за віком з моменту звернення за пенсією відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2016 р. адміністративний позов задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28 грудня 2015 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 19 квітня 2000 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Після досягнення 60 років, у зв'язку з виникненням права на призначення державної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1, 28 грудня 2015 року, звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком та просив призначити пенсію відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя № 6/Л-1 від 12.01.2016 року позивачу було повідомлено про те, що йому призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком довічно, з 01.01.2004 року переведено на пенсію по нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення на один і той же вид пенсії чинним законодавством не передбачено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІVпередбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

Таким чином, враховуючи, що позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, набув права на отримання такого виду пенсії, при цьому отримував інший вид пенсії, а саме пенсію по інвалідності, раніше із заявою про призначення пенсії за віком до відповідача не звертався, що підтверджується копією пенсійної справи, наданої суду апеляційної інстанції, то орган Пенсійного фонду неправомірно не призначив позивачу пенсію за віком за його заявою від 28 грудня 2015 року.

Посилання органу Пенсійного фонду, що заява позивача була подана не за формою, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки згідно наданої відповіді на подану позивачем заяву, органом Пенсійного фонду було зазначено про неможливість призначення зазначеного позивачем виду пенсії. При цьому будь-які посилання щодо невідповідності заяви встановленій формі і наданій відповідні - відсутні.

Крім того, викладеними положеннями ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» окремо вказано згідно якої норми визначається середня заробітна плата, яка підлягає застосуванню у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати.

Так, наявна в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 свідчить, що після оформлення пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому Законом № 1058-ІVпорядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, та набув страховий стаж передбачений ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим на нього розповсюджуються вказані положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеного частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії, а саме показника середньої заробітної плати (доходу) за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією.

Відповідно до частини 1, частини 2статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте відповідач, заперечуючи проти адміністративного позову, не довів правомірність своїх дій щодо не призначення позивачу пенсії за віком за заявою від 28.12.2015 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, у відповідності до абзацу 3 частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов'язання органу Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію за віком за його заявою від 28 грудня 2015 року із середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною 2 статті 40 Закону (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), оскільки після призначення 19.04.2000 року пенсії по інвалідності, позивач продовжував працювати до 02.07.2007 року та має більше 15 років страхового стажу.

З огляду на викладені обставини справи та враховуючи доводи, якими обґрунтовувались вимоги апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не існує.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим