Справа № 274/3609/16-а
Суддя: Щербак Д. С.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/3609/16-а
Провадження № 2-а/0274/95/16
Постанова

Іменем України

03.08.2016 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Щербака Д.С.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бердичеві справу за адміністративним позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Житомирської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний навчальний заклад «Бердичівське вище професійне училище» про зобовязання вчинити дії, -

Встановив:

У червні 2016 року Керівник Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) з адміністративним позовом до Комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Житомирської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний навчальний заклад «Бердичівське вище професійне училище», в якому просить зобовязати комунальний навчальний заклад «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-III ступенів» Житомирської обласної ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», що складає, з урахуванням виплачених сум - 7 516 грн. 00 коп. Крім того, прокурор просить визнати поважними причини пропуску строку звернення з цим позовом.

В обґрунтування вище зазначеного позову прокурор зазначив, що на підставі ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускник комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтренат І-ІІІ ступенів» Житомирської обласної ради ОСОБА_1, як дитина позбавлена батьківського піклування, мала право на одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, однак зазначену допомогу відповідачем виплачено не у повному обсязі, лише 500,00 гривень, а також забезпечено одягом та взуттям на суму 2 073,85 коп.

Прокурор Маліновська О.М. у судовому засіданні позов підтримала, з підстав, заявлених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення судом, надавши суду письмові заперечення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримали.

Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною, позбавленою батьківського піклування, якій розпорядженням голови Коростенської міської ради №568 від 21.09.2011р. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

У період з 05.09.2011р. по 31.08.2015р. ОСОБА_1 навчалась та виховувалась у КНЗ «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-III ступенів» Житомирської обласної ради та перебувала на повному державному утриманні.

З 01.09.2015р. ОСОБА_1 вступила на навчання до ДНЗ «Бердичівське вище професійне училище» (Житомирська область, Бердичівський район, с. В. Незгірці, вул. Ліцейна, 1).

У зв'язку із закінченням навчання у школі-інтернат ОСОБА_1 відповідно до платіжної відомості за серпень 2015 року виплачено 500,00 грн., а також згідно накладних відомостей забезпечено одягом та взуттям на суму 2 073,85 грн.

Згідно п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства, визначено Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року N 2342-IV ( далі ОСОБА_2 № 2342-IV).

Згідно з визначеннями, наведеними в ст.1 Закону № 2342-IV:- дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки; - діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти; - статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; - встановлення опіки та піклування - влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми-сиротами або дітьми, позбавленими батьківського піклування, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, надає таким особам право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Відповідно до ст.4 Закону № 2342-IV заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Стаття 8 Закону передбачає, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч.2 ст.9 Закону № 2342-IV ).

Як встановлено в ч.ч. 1-3 ст. Закону № 2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до вимог ч.7 ст.8 Закону № 2342-IV , випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч.7 ст.8 Закону № 2342-IV встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набуття чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону. ОСОБА_2 набрав чинності 02.02.2005р.

Відповідно до положень ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана ВРУ, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , Комунальний навчальний заклад «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Житомирської обласної ради повинен був керуватись вимогами ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а не п.п.1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки положення цієї Постанови суперечать вимогам вказаного Закону.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст.ст. 25, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у даній справі.

Крім того, як встановлено ст.3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», одним із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив 1 286 грн. 00 коп.

Розмір допомоги мав би складати 7 716 грн. 00 коп. ( 1268*6).

А тому, виходячи з вищенаведених норми, комунальним навчальним закладом «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат № І-ІІІ ступенів» Житомирської обласної ради протиправно не виплачено ОСОБА_1 , яка на час закінчення навчального закладу мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, як випускниці вказаного навчального закладу, в сумі 7 216 грн. 00 коп. ( 7 716 грн.- 500 грн.), чим порушено її права.

При поданні даного адміністративного позову, прокурором заявлено вимогу про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду із зазначеним позовом та наведено причини пропуску цього строку.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки порушення прав ОСОБА_1 було виявлено лише після проведення відповідної перевірки законності дій відповідача органами прокуратури, а остання, як неповнолітня на час отримання допомоги, могла бути не обізнана про порушення її прав, тому слід визнати поважними причини пропуску строку звернення з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 94 КАС України з відповідача на користь прокуратури слід стягнути 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись статтями 94, 100, 160, 167 КАС України, суд, -

Постановив:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області з даним позовом до суду.

Позовні вимоги про зобовязання вчинити дії задовольнити.

Зобовязати комунальний навчальний заклад «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-Ш ступенів» Житомирської обласної ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), одноразову грошову допомогу, передбачену ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», що складає, з урахуванням виплачених сум, - 7 216 грн. 00 коп.

Стягнути з комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-Ш ступенів» Житомирської обласної ради на користь прокуратури Житомирської області витрати на сплату судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

На постанову суду протягом десяти днів, з дня отримання її повного тексту може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя: Д.С. Щербак