Справа № 274/5588/15-а
Суддя: Хавронюк О. Л.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/5588/15-а
Провадження №2-а/0274/13/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016року. м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі : головуючого-судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря -Лободи В.Л., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, стягнення коштів, покладення обов"язку вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаними вимогами з тих підстав,що відповідачами незаконно відмовлено йому у виплаті одноразової грошової допомоги. Вказує,що рішенням військово-лікарської комісії наявне у нього поранення (контузія)визнано таким,що повязане з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах ,де велись бойові дії.Він виконував обовязки військової служби в 1987 році в Афганістані.Відмова у проведенні виплати одноразової грошової допомоги обгрунтована тим,що день його звільнення діяло законодавство,яке не передбачало таку виплату.

В судове засідання 3.08.2016 року представники сторін не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі ,просить врахувати його письмові пояснення, позов задоволити. Вказує, що позивач своє право на отримання грошової допомоги намагався реалізувати протягом 3 років з дня його виникнення , а не з дня набрання чинності законом .Доводи представників відповідачів щодо порушення процедури розгляду заяви про виплату допомоги не є підставою для відмови в позові, підтвердженням протиправності дій та порушення прав позивача.

Представник Міністерства оборони України при розгляді справи щодо позову заперечував.Вказував, що посилання позивача на розмір допомоги суперечить загальним нормам дії закону в часі.Закон набрав чинності 1.01.2014 року, а інвалідність встановлена в 2013 році .По суті звернення позивача йому надано письмове розяснення , що не є рішенням про відмову у виплатах .Враховуючи час встановлення позивачу групи інвалідності слід керуватись Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги № 499

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, в позові просить відмовити. Вказувала,що позивач має право на отримання допомогив розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року.

Представник Державної казначейської служби України в поданих запереченнях зазначив, що не є належним відповідачем ,оскільки в будь-яких правовідносинах з позивачем не перебував,будь-яких дій чи бездіяльності щодо списання коштів не вчинено.

Судом досліджено письмові документи ,які долучено до позову ,на підставі яких судом встановлені наступні обставини .

Позивач ОСОБА_1 з 7.01.1985року по 25.05.1987 року проходив службу в Демократичній Республіці Афганістан і приймав участь у бойових діях(а.с.10-12). Згідно з протоколом № 2412 засідання Центральної військово-лікарської комісії від 4.12.2012 року(а.с.7 зворот)вогнепальні осколкові поранення обличчя ,грудної клітки(контузія головного мозку у 1987 році)позивача повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.З 22.01.2013 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності довічно(а.с.8). _3 04 лютого 2008 року отримав ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Позивач звертався в військовий комісаріат, Міністерство оборони України з заявами про виплату одноразової грошової допомоги (а.с.7,15-18) Житомирським ОВК документи позивача повернуті без реалізації з вказівною на відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги(а.с.14 зворот).Департаментом фінансів Міністерства оброни України 30.10.2015 року надіслано лист позивачу,зі змісту якого вбачається, що звернення розглянуте, розяснено, що дія ст.16 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей „,яка набрала чинності 1.01.2014 року , на нього не поширюється.

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на час виникненнях спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.п.4,5 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Позивачу встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії), що мала місце в період проходження військової служби, а тому незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення,він має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).
Позивач вперше в 2015 році звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги, а тому до спірних відносин належить застосувати норми закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання допомоги з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності, а саме : положення Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та редакція Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що набула чинності з 01 січня 2014 року. Зазначене вказує на безпідставність доводів представників відповідачів про визначення розміру одноразової грошової допомоги згідно з Порядком , затвердженим Постановою КМУ №499 від 28.05.2008року.Частиною 2 ст.11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки відповідач- Міністерство оборони України відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути звернення позивача згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.Дії Міністерства оборони України (в особі його структурного підрозділу Департаменту фінансів, який надіслав позивачу лист з вказівкою на відсутність права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби є протиправними.
Суд відхиляє доводи заперечення Міністерства оборони України щодо непідсудності адміністративного позову Бердичівському міськрайонному суду . Відповідно диспозиції п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 21 жовтня 2015 року.Суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог позивача до Житомирського обласного військового комісаріату , Державного казначейства України, оскільки позивачем не доведено, що їх діями, бездіяльністю, рішеннями були порушені його права,свободи та інтереси. При вирішенні справи встановлено, що правом на звернення за захистом своїх прав до суду позивач скористався в межах строку , передбаченого 99 КАС України .
Керуючись ст.ст. 9, 11, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, стягнення коштів, покладення обов"язку вчинити дії заоволити частково.

Визнати незаконними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 22.01.2013 року ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби .
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним військової служби, відповідно до статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням проведених виплат.В решті позову позовних вимог - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання постанови, складеної в повному обсязі .Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя