Справа № 2а/2470/3328/11
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/3328/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Ковтюк В.О., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції про визнання дій начальника протиправними та зобовязання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції (відповідача) про визнання дій начальника щодо відмови у надані інформації про кількість виконавчих проваджень, відкритих протягом 2011 року по постановах, винесених посадовими особами Державної автомобільної інспекції, які передані до відділу ДВС на виконання за межами трьох місяців з дня винесення, тобто з порушенням вимог ст.303 КУпАП - протиправними та зобовязання начальника вчинити дії щодо надання такої інформації.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 183-2 КАС України, на адресу відповідача було направлено ухвалу про відкриття скороченого провадження та запропоновано подати заперечення на позов або заяву про визнання позову.

На адресу суду надійшли заперечення відповідача в яких він повністю заперечував проти позовних вимог та просив відмовити позивачу у задоволенні позову з наступних підстав.

Запитувану позивачем інформацію неможливо надати, про що його повідомлено письмово, оскільки дійсно до завдань Відповідача відносяться узагальнення, аналіз результатів роботи з виконання рішень та ведення обліково-статистичної звітності. Ведення та подання такої звітності чітко визначено Міністерством юстиції України.

Так, відповідно до наказу МЮУ від 02.12.2008р. "Про затвердження форми звітності №1" "Звіт про роботу органів державної виконавчої служби" та Інструкції щодо її заповнення" районні управління юстиції щопівріччя подають звіт про роботу органів державної виконавчої служби за встановленою формою. Вказаною формою не передбачено збирання, зберігання та передачу інформації будь-яким органам, в тому числі фізичним та юридичним особам про яку запитував позивач. Обов"язковість обліку та передачі такої інформації не передбачено жодними нормами матеріального права, в тому числі й тими, на які посилається позивач.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року позивач направив запит на адресу відповідача на отримання публічної інформації, а саме про кількість виконавчих проваджень відкритих протягом 2011 року по постановах, винесених посадовими особами Державної автомобільної інспекції, які передані до відділу ДВС на виконання за межами трьох місяців з дня винесення, тобто з порушенням вимог ст.303 КУпАП (а.с.7).

17 листопада 2011 року відповідач надав відповідь на запит, в якій зазначив, що запитувану інформацію надати не можливо, у звязку із тим, що вона відділом не обліковується та не відображається (а.с.8).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 ст.34 Конституції України передбачає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Закон України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-XII (далі Закон № 2657) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до ст.5 Закону №2657 кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частина 2 ст. 7 Закону №2657 визначає, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.11 №2939-VI (далі Закон №2939) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Як передбачає п.1 ч.1 ст.5 Закону №2939 право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Пункт 2 ч.1 ст.5 Закону №2939 передбачає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону №2939 запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Частина 2 ст.20 Закону №2657 визначає, що будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Крім того, п.п.2.3. Наказу Мінюсту України від 03.03.07р. №83/5 «Про затвердження Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби» - відділ відповідно до покладених на нього завдань узагальнює, аналізує результати роботи з виконання рішень та веде обліково-статистичну звітність.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо ненадання запитуваної позивачем інформації з мотивів, що така інформація не обліковується та не відображається є протиправними, оскільки запитувана позивачем інформація не відноситься до інформації з обмеженим доступом, а тому відповідач зобовязаний надати позивачу запитувану інформацію.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 71, 79, 86, 94, 158-162, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії начальника відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції щодо відмови у надані інформації про кількість виконавчих проваджень, відкритих протягом 2011 року по постановах, винесених посадовими особами Державної автомобільної інспекції, які передані до відділу ДВС на виконання за межами трьох місяців з дня винесення, тобто з порушенням вимог ст. 303 КУпАП.

3. Зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції надати інформацію про кількість виконавчих проваджень, відкритих протягом 2011 року по постановах, винесених посадовими особами Державної автомобільної інспекції, які передані до відділу ДВС на виконання за межами трьох місяців з дня винесення тобто з порушенням вимог ст.303 КУпАП.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 28 (двадцяти восьми) грн. 23 коп.

5. Постанова підлягає негайному виконанню.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Ковтюк