Справа № 802/1511/14-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 липня 2016 р. Справа № 802/1511/14-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Володарка"

до: ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Володарка" (далі - ПАТ "Володарка", позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - ОСОБА_1 ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2014р. № 1 та №.

Ухвалою суду від 19.01.2016 року, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати, суд замінив первинного відповідача на його правонаступника ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області відповідно до ст. 55 КАС України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі хибних висновків про порушення товариством вимог податкового законодавства та неправильного застосування окремих норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, додатковим підтвердженням чого слугують як висновки незалежного аудитора, так і висновок судово-економічної експертизи щодо окремих епізодів інкримінованих позивачу порушень.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що викладені як у позовній заяві так і додаткових письмових поясненнях від 27.01.16 (т. 2 а.с. 86-92), а також уточнених усних пояснень щодо визначення ознак безнадійної заборгованості. Просив адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували з мотивів, які ще при попередньому розгляді справи були викладені письмово та долучені до матеріалів справи. Свої заперечення обґрунтовували правильністю висновків податкового органу, що знайшли відображення у акті перевірки від 07.03.2014 року, а тому просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, а також врахувавши висновки та мотиви, які викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.12.2015р. при попередньому розгляді даної справи встановив, що ОСОБА_1 ОДПІ в період часу з 22.01.2014р. по 28.02.2014р. проведена планова виїзна документальна перевірка ПАТ "Володарка" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено акт № 549/2201/05502381 від 07.03.2014 року.

За висновками даного акту перевірки та з урахуванням внесених до нього змін від 09.04.2014р. № 8284/2201 за результатами розгляду поданих товариством заперечень (т.1 а.с. 63-72), зафіксовано порушення ПАТ "Володарка" п. 152.1, п. 152.2 ст. 152, п. 150.1, п. 152.10 ст. 152, п. 138.8 ст. 138, п. 144.1 ст. 144, п. 138.2 ст. 138, п. 159. 1 ст. 159, п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138, п. 144.1 ст. 144, п. 146.11 ст. 146, п. 5 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого занижено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року всього на суму 336 892 грн., в тому числі:

- за 2- 4 квартал 2011 року в сумі 244 368 грн. в т. ч.:

- за 2 квартал 2011 року - 98 198 грн.;

- за 2-3 квартал 2011 року - 154 949 грн.;

- за 2012 рік в сумі 92 524 грн. в т. ч.:

- за 1 квартал 2012 року - 3 588 грн.;

- за півріччя 2012 року - 5 127 грн.;

- за 3 квартал 2012 року - 92 238 грн.

та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування (р. 07 Декларації) за 2012 рік в сумі 20 796 грн.

На підставі цього акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 14 квітня 2014 року форми "Р" № про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 336892,00 грн. основного платежу та застосування штрафних санкцій в сумі 23131,00 грн. та форми "П" № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта податком на прибуток у розмірі 20796,00 грн.

Встановлено, що підставою для донарахування податку на прибуток підприємств на суму 336892 грн. податковим повідомленням-рішенням від 14 квітня 2014 року форми "Р" № за період з 1 квітня 2011 року по 31 грудня 2012 року став висновок податкового органу про порушення позивачем:

- вимог пунктів 152.1, 152.2 статті 152 ПК України, який повязаний із віднесенням платником податків до собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт послуг), та інших витрат, понесених у звязку з отриманням доходів від здійснення діяльності, що підлягає патентуванню, наслідком чого стало заниження відємного значення обєкта оподаткування в сумі 1134780 грн., в т.ч. за 2-4кв. 2011 року 518328 грн., за 2012 рік 616452 грн. (т. 1 а.с. 70-71);

- пункту 152.10 статті 152 ПК України в частині включення ПАТ "Володарка" до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт/послуг) вартість проведеної уцінки готової продукції в сумі 146691 грн., що призвело до завищення витрат підприємства за 2-4 кв. 2011 р. в сумі 146691 грн. (т.1 а.с. 13);

- пункту 138.8 статті 138, пункту 144.1 статті 144, п. 21 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, що повязане із завищенням товариством собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму амортизаційних відрахувань по основних засобах придбаних за рахунок вивільнених коштів, які не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податків в сумі 25624 грн., в т.ч. за 2-4 кв. 2011 року на 4828 грн., за 2012 рік на 20796 грн. (т. 1 а.с. 13-14);

- підпункту 138.10.6 пункту 138.10 статті 138, пункту 159.1 статті 159, пункту 5 підрозділу 4 розділу XX ПК України у звязку з віднесенням ПАТ "Володарка" за 2 кв. 2011 року до складу інших витрат в сумі 392623 грн. дебіторську заборгованість по взаємовідносинах із ЗАТ "Хмельницьклегпром" (т. 1 а.с. 17-18).

При цьому висновок податкового органу про завищення відємного значення обєкта оподаткування (р. 07 Декларації) за 2012 рік в сумі 20796 грн., яка також враховувалася відповідачем при визначенні суми податку на прибуток у звязку із заниженням відємного значення обєкту оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню, слугував підставою для винесення іншого податкового повідомлення-рішення форми "П" № від 14.04.2014 року.

З метою повного та обєктивного дослідження обставин справи судом витребувано у відповідача розрахунок до оскаржуваних рішень в якому відображено порядок розрахунку зобовязань по податку на прибуток, що є предметом дослідження у даній справі (т. 2 а.с. 96).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Щодо висновків акту перевірки про порушення позивачем п. 152.1, п. 152.2 ст. 152 ПК України, то такий ґрунтується на тому, що платником до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт послуг), та інших витрат, понесених у звязку з отриманням доходів від здійснення діяльності, що підлягає патентуванню, включено не в повному обсязі витрати повязані з веденням діяльності, що підлягає патентуванню (бухгалтерське проведення рах. Д-т 902 К-т 28, рах. Д-т 92 К-т 37, рах. Д-т 93 К-т 37). Зазначене порушення, на думку відповідача, призвело до заниження відємного значення обєкта оподаткування в сумі 1134780 грн.

Як зазначає відповідач на обґрунтування даного порушення, відємне значення, що виникає за результатами здійснення патентованої діяльності, не впливає на загальні результати діяльності платника податку на прибуток, та навпаки. Отже, на його думку, незалежно від того, наскільки прибутковою або збитковою виявилася патентована діяльність, сума податку на прибуток від інших видів діяльності має бути сплачена до бюджету. У цьому випадку якщо з будь-яких причин від будь-якого з видів патентованої діяльності отримано збиток або прибуток у сумі, меншій за вартість придбаних торгових патентів, то така вартість патентів або її частина не відшкодовуватиметься платнику податку за рахунок інших видів діяльності.

З такими висновками відповідача суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п. 152.1 та п. 152.2 ст. 152 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі ст. 149 цього Кодексу. Податок, отриманий від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка визначена відповідно до цього розділу, і зменшена на вартість придбаних торгових патентів на право провадження такого виду діяльності.

Платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Платник податку, який одночасно здійснює діяльність, що не підлягає патентуванню, а також діяльність, яка патентується або діяльність, прибуток від якої звільняється від оподаткування, за результатами провадження господарської діяльності складає одну Податкову декларацію з податку на прибуток підприємства (далі - декларація), форма якої затверджена наказом ДПА України від 28.02.2011 N 114.

Відповідно до даних рядка 08 "обєкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню" декларації Товариства за підсумками 2-4 кв. 2011 року та півріччя 2012 року від діяльності, що підлягає патентуванню, прибуток не отримало, а задекларувало від'ємний показник об'єкта оподаткування від патентованої діяльності, тобто збиток (сторінки 18, 19 ОСОБА_1 перевірки).

Згідно з п. 152.11 ст. 152 ПК України платники податку, дохід (прибуток) яких повністю та/або частково звільнено від оподаткуванням цим податком, а також ті, що проводять діяльність, яка підлягає патентуванню, ведуть окремий облік доходу (прибутку), який звільняється від оподаткування згідно з нормами цього Кодексу, або доходу, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню. При цьому до складу витрат таких платників податку, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування, не включаються витрати, пов'язані з отриманням такого звільненого доходу (прибутку); сума амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби, що використовуються для отримання такого звільненого доходу (прибутку), не враховується у витратах, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування.

У разі якщо основні засоби використовуються для отримання звільненого доходу (прибутку) та інших доходів (прибутків), які підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом на загальних підставах, витрати платника податку підлягають збільшенню на частку загальної суми нарахованих амортизаційних відрахувань, яка так відноситься до загальної суми нарахованих амортизаційних відрахувань звітного періоду, як сума доходів (прибутків), що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом на загальних підставах, відноситься до загальної суми доходів (прибутків) з урахуванням звільнених.

Стаття 152 Податкового кодексу України, на порушення якої вказує Відповідач, покликана визначити порядок обчислення податку на прибуток. У той же час, зазначена стаття не містить спеціальних правил, які повинні застосовуватись платниками податку, що здійснюють поряд з непатентованою діяльністю також діяльність, що підлягає патентуванню, у випадках, якщо результатом здійснення ними патентованої діяльності є збиток.

Податковий кодекс України не пояснює методики застосування розподілу витрат у випадку одночасного здійснення платником податків діяльності, яка підлягає патентуванню, та інших видів діяльності. Одночасно, Міндоходів радить керуватися алгоритмом, запропонованим у п. 152.11 ПК України (лист від 27.10.2011 р. № 4445/6/15-1216).

Таким чином, у випадку одночасного здійснення платником податків діяльності, яка підлягає патентуванню, та інших видів діяльності і при неможливості здійснити пряме розмежування між ними суми амортизаційних відрахувань та витрат, для визначення їх розміру застосовується коефіцієнт, визначений по співвідношенню суми прибутку від діяльності, що не підлягає патентуванню, до загальної суми прибутку з урахуванням діяльності, що підлягає патентуванню.

Обраний метод розподілу інших витрат операційної діяльності позивача був також предметом перевірки незалежного аудитора - ТОВ "Аудиторська фірма "Стандарт Плюс", яким надано письмову консультацію (т. 1 а.с. 221) про те, що в додатку ТП до декларації на прибуток підприємства за 2-4 квартали 2011 року порушень в розрахунках не має. Розподіл інших операційних витрат пропорційно отриманим доходам від відповідних видів діяльності не суперечить нормам як бухгалтерського так і податкового обліку.

Наведені вище обставини вказують на те, що висновок відповідача про виявлене порушення позивачем п. 152.1, п. 152.2 ст. 152 ПК України повязаний із помилковим тлумаченням відповідних норм податкового законодавства, у звязку з чим суд приходить до переконання, що в цій частині висновок акту перевірки про заниження відємного значення обєкта оподаткування в сумі 1134780 грн., в т.ч. за 2-4кв. 2011 року 518328 грн., за 2012 рік 616452 грн. є безпідставним. Як наслідок, визначення ОСОБА_1 ОДПІ грошового зобовязання по податку на прибуток згідно даного порушення в податковому повідомленні-рішенні від 14.04.2014 року форми "Р" № НОМЕР_1 в сумі 211739 грн. за основним платежем на 23131 за штрафними санкціями (згідно розрахунку т. 2 а.с. 96) є протиправним.

Відносно порушення позивачем пункту 152.10 статті 152 ПК України в частині включення ПАТ "Володарка" до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт/послуг) вартість проведеної уцінки готової продукції в сумі 146691 грн., що призвело до завищення витрат підприємства за 2-4 кв. 2011 р. в сумі 146691 грн.

Так, в ході розгляду справи із досліджених доказів встановлено, що в бухгалтерському обліку ПАТ "Володарка" готова продукція протягом 2011 року зараховувалась по первинній (балансовій) вартості, а саме: Д-т (взяття на облік) балансового рахунку 26 "Готова продукція" та К-т (зняття із обліку) 23 "Виробництво". Тобто готова продукція обліковувалась по балансовій вартості.

Відповідно до принципу обачності, за яким підприємство повинно застосовувати в обліку такі методи оцінки, які запобігають завищенню оцінки активів, а також надавати користувачам для прийняття рішень повну, правдиву та неупереджену інформацію, підприємство здійснювало заходи, спрямовані на виявлення запасів, чиста вартість яких на дату балансу стала меншою.

Встановлено, що у 2011 році підприємство проводило дооцінку та уцінку готової продукції на підставі наказу директора ПАТ "Володарка" № 02/1 від 04.01.2011р. В період з квітня по листопад 2011 року сума оцінки становить 183975,22 грн., сума дооцінки 37310,43 грн., що дає загальну вартість переоцінки (з відємним значенням) "- 146664,79 грн.".

Відповідно до п. 152.10 ПК України уцінка/дооцінка активів згідно з правилами бухгалтерського обліку з метою оподаткування не змінює балансову вартість активів та доходи або витрати такого платника податку, пов'язані з придбанням зазначених активів.

Отже при продажу раніше переоцінених запасів (товарів) підприємство відображає в податковому обліку витрати в сумі тієї балансової вартості реалізованих запасів (товарів), яка була відображена в бухгалтерському обліку, а саме балансового рахунку 26 "Готова продукція" та балансовому рахунку 28 "Товари", до проведення переоцінки (тобто по первинній вартості).

На спростування висновків акту перевірки від 07.03.2014 року в частині виявленого порушення, позивачем надано письмову консультацію ТОВ "Аудиторська фірма "Стандарт Плюс", при підготовці якої аудитором використовувалися ті самі первинні документи ПАТ "Володарка", які використовувалися й податковим ревізором-інспектором при проведені документальної перевірки товариства. У вказаній письмовій консультації аудитор дійшов висновку про правомірність включення ПАТ "Володарка" до витрат суму уцінки готової продукції в сумі 146664,79 грн., так як дана операція ніяким чином не вплинула на балансову вартість (вартість придбання) готової продукції.

З метою обєктивної оцінки наявних суперечливих один одному доказів (акту перевірки та письмової консультації аудитора) та їх відповідності фактичним даним податкового та бухгалтерського обліку позивача, за клопотанням останнього судом призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам ОСОБА_1 НДЕКЦ МВС України.

Згідно висновку експерта № 4 від 08.06.2016 року встановлено, що положення пункту 1 розділу 4 "Висновок" з урахуванням пункту 3.1.2 ("Валові витрати") мотивувальної частини ОСОБА_1 ОДПІ від 07.03.2014 року № 549/2201/05502381 "Про результати планової виїзної перевірки ПАТ "Володарка", код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р." в частині виявленого порушення зі сторони ПАТ "Володарка" положень п. 152.10 ст. 152 ПК України про те, що ПАТ "Володарка" до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) було включено вартість проведеної уцінки готової продукції (бухгалтерське проведення Д-т 946 К-т 26) в сумі 146691 грн., що привело до завищення витрат підприємства за 2-4 квартали 2011 року в сумі 146691 грн. документально не підтвердилися.

У той же час експерт дійшов висновку, що включення до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) вартості проведеної уцінки готової продукції та товару (бухгалтерське проведення Д-т 946 К-т 26 та К-т 28) в сумі 183975,22 грн. відповідає положенням п. 152.10 ст. 152 ПК України. Так само відповідає положенням п. 152.10 ст. 152 ПК України і включення ПАТ "Володарка" до складу інших доходів від операційної діяльності вартість проведеної дооцінки готової продукції та товару (бухгалтерське проведення Д-т 26 та Д-т 28 К-т 719) в сумі 37310,43 грн.

Підстав не погоджуватися із відповідним доказом в суду не має.

Отже висновки акта перевірки від 07.03.2014р. щодо порушення позивачем пункту 152.10 статті 152 ПК України не знайшли свого документального підтвердження в процесі розгляду справи, а тому безпідставно враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення від 14.04.2014 року форми "Р" № НОМЕР_1 в частині визначення грошового зобовязання за податком на прибуток в сумі 33739 грн. (146691 х 23% (ставка податку)), яке у згаданій частині є також протиправним.

Щодо іншого порушення, яке інкримінується позивачу, а саме пункту 138.8 статті 138, пункту 144.1 статті 144, п. 21 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, то суд зазначає наступне.

Так, згідно висновків акту перевірки вказане порушення полягає у тому, що підприємством завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму амортизаційних відрахувань по основних засобах придбаних за рахунок вивільнених коштів, які не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податків в сумі 25624 грн., в т.ч. за 2-4 кв. 2011 року на 4828 грн., за 2012 рік на 20796 грн.

Як зазначає відповідач, ПАТ "Володарка" за рахунок вивільнених коштів було придбано нове обладнання (4 група) на суму 309063 грн. Нарахована амортизація відносилась до витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, а до складу валових доходів одночасно не відносилась.

Тобто ОСОБА_1 ОДПІ вважає, що згідно положень абз. 2 п. 21 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України товариство зобовязане відносити суми амортизаційних нарахувань до валових доходів.

Проте, на думку суду, такі висновки відповідача є хибними.

Відповідно до пп. "б" п. 17 підрозділу 4 "Особливості справляння податку на прибуток підприємств" розділу XX ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин в перевіряє мий період): тимчасово, строком на 10 років, починаючи з 1 січня 2011 року звільняються від оподаткування:

б) прибуток, отриманий від основної діяльності підприємств легкої промисловості (група 17 - група 19 КВЕД ДК 009:2005), крім підприємств, які виробляють продукцію на давальницькій сировині.

Разом з цим, згідно п.21 підрозділу 4 розділу XX ПК України: Пункти 15-19 цього підрозділу застосовуються з урахуванням такого:

- суми вивільнених коштів (суми податку, які внаслідок застосування пунктів 15-19 цього підрозділу не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податку) спрямовуються таким платником на створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва (надання послуг), запровадження новітніх технологій та/або повернення кредитів (у тому числі отриманих до дня набрання чинності цим Кодексом), використаних на зазначені цілі, та сплату процентів за ними (абз. 2 п. 21 підрозділу 4 розділу XX ПК України);

- з метою оподаткування суми вивільнених коштів визнаються доходами одночасно з визнанням витрат, понесених за рахунок цих коштів, у розмірі таких витрат (абз. 4 п. 21 підрозділу 4 розділу XX ПК України);

Відповідно до п. 134.1.1 ст.134 ПК України прибуток визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пункт 14.1.3 статті 14 ПК України визначає амортизацію як систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

При цьому, пункт 138.8 статті 138 ПК України визначає амортизацію виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг, саме як елемент собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, тобто елементу витрат в структурі обєкта оподаткування прибутком згідно п. 134.1.1 ст.134 ПК України.

Передбачена п. 138.8 ст. 138 ПК України сама юридична природа амортизаційних відрахувань допускає їх нарахування виключно на витрати та не передбачає їх нарахування на доходи.

А абзац 4 п. 21 підрозділу 4 розділу XX ПК України, визначаючи юридичних зміст "вивільнених коштів" одночасно і витратами, і доходами, при цьому, не містить спеціальної норми щодо віднесення амортизаційних відрахувань на зазначені "вивільнені кошти", що має врегульовуватись в загальному порядку.

Отже висновок податкового органу про необхідність віднесення до валових доходів сум амортизаційних нарахувань, не ґрунтується на правильному застосуванні норм податкового законодавства, оскільки згідно з п. 134.1.1 ст.134 та п. 138.8 ст. 138 ПК України амортизаційні відрахування можуть відноситись виключно до витрат, і в принципі не підлягають віднесенню до доходів.

За таких обставин врахування даного порушення при визначенні суми грошового зобовязання за 2-4 кв. 2011 року в сумі 1111 грн. (4828 х 23% (ставку податку)) в податковому повідомленні-рішенні від 14.04.2014 року форми "Р" № НОМЕР_1, а також зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток (р. 07 Декларації) за 2012 року в сумі 20796 грн., що стало підставою для винесення іншого податкового повідомлення-рішення форми "П" № від 14.04.2014 року, здійснено відповідачем безпідставно, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення в заданих частинах також є протиправними.

Відносно наступного порушення, яке повязане із віднесенням ПАТ "Володарка" за 2 кв. 2011 року до складу інших витрат в сумі 392623 грн. дебіторську заборгованість по взаємовідносинах із ЗАТ "Хмельницьклегпром", суд враховує таке.

Судом встановлено, що ПАТ "Володарка" звернулось з позовом до Господарського суду Хмельницької області про стягнення заборгованості з ЗАТ "Хмельницьклегпром", за результатами розгляду якого 30.09.2008 року по справі № 21/4805 прийнято рішення про задоволення вимог позивача та стягнення суми боргу.

Відповідач вказуючи на порушення позивачем пп. 159.1.1 п. 159.1 ст. 159 ПК України в акті перевірки робить висновок про те, що вказана норма згідно п.5 підрозділу 4 розділу XX ПК України не поширюється на дебіторську заборгованість із ЗАТ "Хмельницьклегпром" в сумі 392623 грн., оскільки заходи щодо стягнення такого боргу здійснювалися позивачем до набрання чинності розділом III цього Кодексу (тобто до 01.04.2011 року).

Крім того, іншою окремою підставою виявленого порушення щодо віднесення до складу інших витрат цієї дебіторської заборгованості в сумі 392623 грн., відповідач визначає абзац "г" підпункту 138.10.6 пункту 138.10 статті 138 ПК України, та робить висновок про те, що ПАТ "Володарка" не створило Резерв сумнівних боргів за кредитом рахунку 38 "Резерв сумнівних боргів" в дебеті субрахунку 944 "Сумнівні та безнадійні борги" у момент віднесення поточної заборгованості до сумнівної, а тому товариство не мало право включати суму 392623 грн. до складу інших витрат в 2 кварталі 2011 року.

Надаючи оцінку зазначеним доводам відповідача суд враховує наступне.

Відповідно до пп. 159.1.1 п. 159.1 ст. 159 ПК України платник податку - продавець товарів, робіт, послуг має право зменшити суму доходу звітного періоду на вартість відвантажених товарів, виконаних робіт, наданих послуг у поточному або попередніх звітних податкових періодах у разі, якщо покупець таких товарів, робіт, послуг затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсації їх вартості). Таке право на зменшення суми доходу виникає, якщо протягом звітного періоду відбувається будь-яка з таких подій: а) платник податку звертається до суду з позовом (заявою) про стягнення заборгованості з такого покупця або про порушення справи про його банкрутство чи стягнення заставленого ним майна.

У свою чергу судом встановлено, що віднесення ПАТ "Володарка" до витрат дебіторської заборгованості із ЗАТ "Хмельницьклегпром" в сумі 392623грн. відбулось у звязку з визнанням цієї заборгованості безнадійною, а тому пп. 159.1.1 п. 159.1 ст. 159 ПК України до цих відносин взагалі застосовуватися не може.

Відповідно до п. "г" пп. 138.10.6 ст. 138 ПК України до складу інших витрат включаються інші витрати звичайної діяльності (крім фінансових витрат), не пов'язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: г) витрати на створення резерву сумнівної заборгованості визнаються витратами з метою оподаткування в сумі безнадійної дебіторської заборгованості з урахуванням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з п. "а" п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійною заборгованістю є, зокрема, заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Судом зясовано та сторонами дана обставина не заперечується, що строк виконання ЗАТ "Хмельницьклегпром" власних зобовязань в сумі 392623грн. перед ПАТ "Володарка" визначений на протязі 30 календарних днів з дня отримання товару, тобто до 01.03.2008р., що вбачається зі змісту рішення господарського суду Хмельницької області від 30.09.2008 року по справі № 21/4805.

За вимогами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином строк позовної давності за зобовязаннями ЗАТ "Хмельницьклегпром" перед ПАТ "Володарка" сплинув 01.03.2011 року.

Відповідно до наказів ПАТ "Володарка" від 31.03.2011 року № 20/1 та від 02.01.2012 року № 1/1 (т. 1 а.с. 184-191) "Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства", на підприємстві визначено створювати суму резерву сумнівних боргів на підставі класифікації дебіторської заборгованості за продукцію, товари, послуги за термінами її непогашення за методом абсолютної суми сумнівної заборгованості.

Як слідує зі змісту бухгалтерської довідки за січень 2013 року та за грудень 2013 року ПАТ "Володарка" створено Резерв сумнівних боргів за другий квартал 2011 року згідно наказу про облікову політику №20/1 від 31.03.2011 року в сумі 392623 грн. на безнадійну сумнівну заборгованість з ЗАТ "Хмельницьклегпром".

Наведені вище обставини та досліджені в судовому засіданні докази (накази про облікову політику на 2011 та 2012 роки, бухгалтерські довідки ПАТ "Володарка") вказують на створення ПАТ "Володарка" Резерву сумнівних боргів в сумі 392623 грн. на безнадійну заборгованість з ЗАТ "Хмельницьклегпром" в 2 кварталі 2011 року, що згідно п. "г" пп.138.10.6 п. 138.10 ст. 138 ПК України дає право позивачу на віднесення цієї суми до "інших витрат".

З огляду на це висновок відповідача про завищення задекларованих ПАТ "Володарка" показників у рядку 06.4 Декларації "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" в період за 2 квартал 2014 року в сумі 362623 грн. є також безпідставним, а тому визначення за даним фактом суми зобовязання по податку на прибуток в розмірі 90303 грн. (392623 х 23%) у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 14.04.2014 року форми "Р" № НОМЕР_1 є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що висновки акту перевірки № 549/2201/05502381 від 07.03.2014 року про порушення ПАТ "Володарка" п. 152.1, п. 152.2 ст. 152, п. 150.1, п. 152.10 ст. 152, п. 138.8 ст. 138, п. 144.1 ст. 144, п. 138.2 ст. 138, п. 159. 1 ст. 159, п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138, п. 144.1 ст. 144, п. 146.11 ст. 146, п. 5 підрозділу 4 розділу XX ПК України були повністю спростовані в процесі розгляду даної справи, прийняті на їх основі ОСОБА_1 ОДПІ податкові повідомлення-рішення від 14 квітня 2014 року форми "Р" № НОМЕР_1 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 336892,00 грн. основного платежу та застосування штрафних санкцій в сумі 23131,00 грн. та форми "П" № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта податком на прибуток у розмірі 20796,00 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, а саме відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом згідно платіжного доручення № 1103 від 07.05.2014р. сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн. Крім того позивачем згідно ст. 92 КАС України понесені витрати повязані із оплатою вартості судово-економічної експертизи в сумі 8438,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1337 від 29.04.2016р. Дані витрати відносяться до судових витрат згідно ст. 87 КАС України та підлягають присудженню на користь ПАТ "Володарка" за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 ОДПІ як субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління Міндоходів у Вінницькій області податкові повідомлення - рішення від 14.04.2014р. № (форми "Р") та № НОМЕР_2 (форми "П").

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на користь Публічного акціонерного товариства "Володарка" () понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок, а також понесені судові витрати по оплаті вартості проведеної судово-економічної експертизи в сумі 8438 (вісім тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович