Справа № 751/5325/16-а
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/5325/16-а
Провадження №2-а/751/176/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

при секретарі Талибова В.О.,

з участю сторін: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Корень А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

25 травня 2016 року представник позивача звернулась до суду з позовом до Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 8 прожиткових мінімумів, що складає 11560 грн. згідно вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»; зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» з урахуванням проведених виплат, одноразову грошову допомогу у розмірі 9960 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що мати позивачки, ОСОБА_4, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2007 року позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Де зараз перебуває мати позивач не знає і стосунки з нею не підтримує. Батько у свідоцтві про народження записаний зі слів матері. Пояснює, що з 04 вересня 2003 року по 31 травня 2014 року позивач навчалась у Чернігівській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради, де перебувала на повному державному утриманні та отримала свідоцтво про здобуття базової загальної середньої освіти. Зазначає, що з 18 серпня 2014 року позивач є курсантом денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ, на даний час на другому курсі. Вказує, що у відповідності до положень ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускникам навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування повинна бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, проте позивачу відповідачем була виплачена вказана допомога у розмірі лише 1300 гривень. Вважає, що не буде порушенням з її боку, якщо буде просити суд визначити їй одноразову допомогу у розмірі 8 прожиткових мінімумів виходячи з розміру прожиткового мінімуму 1445 грн., що складає 11560 грн. Зазначає, що у лютому 2016 року представник позивача звернулась до відповідача з заявою про донарахування та виплату їй зазначеної допомоги у добровільному порядку, однак 29 лютого 2016 року отримана відповідь, згідно якої відмовлено у виплаті даної грошової допомоги.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі і в їх задоволенні просив відмовити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов (а.с. 19-21), зміст яких зводиться до того, що позивач на даний час навчається у Харківському національному університеті внутрішніх справ і перебуває на повному утриманні з боку держави, а тому виплата вказаної одноразової допомоги має проводитись після закінчення позивачем цього навчального закладу. Також у запереченнях зазначають, що позивач закінчила школу інтернат в травні 2014 року, а станом на 31.05.2014 року розмір прожиткового мінімуму становив 1286 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2007 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказаним рішенням суду встановлено, що відомості про батька дитини записані зі слів матері (а.с. 9-10).

ОСОБА_3, будучи дитиною, позбавленою батьківського піклування, навчалась в Чернігівській загальноосвітній школі-інтернаті І-III ступенів імені Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради з 04.09.2003 року по 31.05.2014 року та перебувала на повному державному утриманні (а.с. 6).

Згідно довідки Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.01.2016 року № 2/1598-к ОСОБА_3 є курсантом 2-го курсу (денна форма навчання за державним замовленням) Харківського національного університету внутрішніх справ з 18.08.2014 року. Термін закінчення навчання червень 2018 року (а.с. 8).

Як вбачається з копії платіжної відомості № 8 ОСОБА_3 було виплачено одноразову грошову допомогу як випускнику навчального закладу із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, у розмірі 1300,00 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Як встановлено ч.ч. 1-3 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Згідно ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була випускником навчального закладу Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради, мала право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної ч.7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виявила бажання на отримання допомоги, проте не була забезпечена за рахунок навчального закладу у повному обсязі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (на момент закінчення школи-інтернату позивачу не виповнилося 18 років) становив 1286 гривень. У зв'язку із чим одноразова грошова допомога ОСОБА_3 відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» мала б складати 7716 гривень (6x1286 грн.), але оскільки відповідачем позивачу виплачена грошова допомога в сумі 1300 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення суми вказаної допомоги в розмірі 6416 грн. (7716 грн. - 1300 грн.) виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на закінчення навчання у школі-інтернаті.

Враховуючи, що обов'язок по виплаті дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів покладено на навчальний заклад, який закінчила дитина-сирота та законом передбачено виплату одноразової грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не поділяючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався, суд приходить до висновку, що суму невиплаченої одноразової грошової допомоги необхідно стягнути з відповідача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Закони України мають вищу юридичну силу, оскільки Постанови Кабінетів Міністрів України згідно повноважень даного органу та ст. 117 Конституції України, видаються на підставі Конституції України і Законів України.

Вимога позивача щодо стягнення одноразової грошової допомоги у розмір 8 прожиткових мінімумів задоволенню не підлягає, оскільки законодавством встановлений мінімальний розмір вказаної допомоги, що гарантує дотримання прав дитини, а виплата вказаної допомоги у більшому розмірі, ніж встановлено Законом, є правом, а не обов'язком відповідача.

У відповідності до ст. 94 КАС України необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 7-17, 69-72, 99-106, 158-163, 186 КАС України, ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів, що складає 7716 гривень 00 копійок, згідно вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Зобов'язати Чернігівську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради донарахувати та виплатити ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» з урахуванням проведених виплат, одноразову грошову допомогу у розмірі 6416 (шість тисяч чотириста шістнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Ю.М. Коцюбинського Чернігівської обласної ради на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.К. Овсієнко