Справа № 820/3545/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26.07.2016 р. № 820/3545/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліної К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_3 до Харківської обласної ради про визнання дій незаконними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, уточнивши який, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення № 238-VІІ, прийняте 23 червня 2016 року на пленарному засіданні V сесії Харківської обласної ради про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Комунального закладу охорони здоров'я "Харківський обласний клінічний онкологічний центр" з достроковим розірванням контракту від 03 жовтня 2008 року.

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що спірне рішення Харківської обласної ради є цілком незаконним, таким, що порушує права позивача.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що правовідносини між позивачем та відповідачем склались в сфері трудових правовідносин, відповідач, по відношенню до позивача є фактично роботодавцем.

Представник відповідача - Харківської обласної ради, у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, склав на адресу суду письмові заперечення на позов, вказав, що рішення обласної ради є законним, прийнятим в межах наданих обласній раді повноважень, з дотримання процедури прийняття рішення, виключно в рамках чинного законодавства. Окрім того, зазначив, що спір між позивачем та відповідачем виник з приводу прийняття обласною радою рішення щодо звільнення позивача з посади директора комунального закладу охорони здоров'я.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши подані сторонами документи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України установлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За правилами, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «публічна служба» в розумінні пункту 15 частини першої статті 3 КАС - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як встановлено судом з матеріалів справи, поданих представниками позивача та відповідача, між Харківською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови ОДА ОСОБА_4 та ОСОБА_3 03 жовтня 2008 року був укладений контракт, за яким позивач працював на посаді керівника комунального закладу охорони здоров'я Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру. (а.с. 70-75).

За додатковою угодою № 1 до контракту від 03 жовтня 2008 року, дію контракту продовжено з 07 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2018 року (а.с. 76).

23 червня 2016 року на пленарному засіданні У сесії Харківської обласної ради було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Комунального закладу охорони здоров'я Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру (а.с. 183).

При цьому, як зазначили представники позивача та відповідача під час розгляду справи, ранги та класи державного службовця ОСОБА_3 не отримував, присягу державного службовця не складав.

За таких підстав слід дійти висновку, що посада директора Комунального закладу охорони здоров'я Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності.

Нормативний підхід до розуміння наведених вище норм процесуального права в контексті конкретних обставин справи дає підстави вважати, що відносини, які склалися між Облрадою та ОСОБА_3, не пов'язані з питаннями прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, а стосуються підстав та умов припинення строкового трудового договору, стороною в якому (роботодавцем) є орган місцевого самоврядування.

Отже, спір, що виникає із таких правовідносин, має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Та обставина, що укладенню трудового договору передувало прийняття органом місцевого самоврядування рішення про призначення ОСОБА_3 на посаду директора комунального закладу охорони здоров'я та його звільнення з вказаної посади, не означає, що за фактом такого рішення ця посада набуває властивостей посади державного органу чи органу місцевого самоврядування, а діяльність на ній - проходження публічної служби.

Аналогічний підхід до розуміння наведених вище норм процесуального права Верховний Суд України висловив раніше в постанові від 23 червня 2015 року (справа № 21-588а15) та в постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 802/3892/14-а).

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких підстав, суд доходить висновку про необхідність закрити провадження по даній справі у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 157, 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Розяснити позивачеві, що закриття провадження у справі не позбавляє його права звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку згідно з ст. 186 КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги з поданням її копії до апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя О.В.Панченко