Справа № 22-а-1668/11
Суддя: Шевчук Г. М.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-1668/11Головуючий у 1-й інстанції Кренцель М.І.
Категорія - Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Сташківа Б.І., Кузьми Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі на рішення Заліщицького районного суду від 6 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі про проведення перерахунку та виплату соціальної допомоги дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі (далі управління ПФУ) про зобовязання Управління Пенсійного фонду Укравїни провести перерахунок соціальної допомоги, передбаченої ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни за період з 27 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по день розгляду справи включно, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком та здійснення виплати недоплаченої суми, як особі, що у встановленому порядку набула статус дитини війни.

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що вона має статус «Дитина війни»та відповідно до вимог ст.6 Закону України №2195-ІV має право на одержання підвищеної пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, оскільки Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України, відповідні положення Законів України «Про Державний бюджет України»на 2007 та 2008 роки, якими була зупинена дія положень ст. 6 Закону України №2195-ІV, що обмежувала соціальні гарантії. Відповідач вказане підвищення до пенсії протягом 2006 - 2007 років не виплачував небсязі, а в 2008-2010 роках виплачував в неповному обсязі. Вважає, що відповідач зобовязаний провести нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за вказаний період часу .

Рішенням Заліщицького районного суду від 6 вересня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено .

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Заліщицькому районі провести перерахунок та виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_1, ідентифікаційний код №6 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 27 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 6 вересня 2010 року.

В апеляційній скарзі управління ПФУ просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Законом України №2195-ІV передбачено проведення фінансування виплат, згідно з даним Законом, із Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України. Крім того, законодавством України не передбачено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислюється вказаний розмір пенсії. Діючим законодавством не визначено поняття мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії, оскільки наведене у ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивачки на перерахунок та виплату підвищення пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України №2195-ІV у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 27 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 6 вересня 2010 року, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачці відповідні нарахування та виплату пенсії. Ненарахування та невиплата з боку відповідача є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Відповідно до норми ст. 6 Закону України №2195-ІV, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, має право на отримання підвищення виплачуваної пенсії за віком.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України №2195-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положенням п. 12 ст. 71Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»дію статті 6 Закону України №2195-ІV з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України №2195-ІV, з урахуванням статті 111 цього Закону;

Вимогами пп.2 п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року №107-VІ було змінено положення ст.6 Закону України №2195-ІV. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ці зміни визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.3 Закону України №2195-ІV державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи норми цивільно-процесуального законодавства, чинні на момент ухвалення рішення, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що позивачці у період з 27 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 6 вересня 2010 року повинна була нараховуватись підвищена пенсія з урахуванням виплачених сум, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність, визначення у законодавстві поняття «мінімальна пенсія за віком», як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно із вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і норми закону щодо заборони застосування даного розміру для розрахунку інших, повязаних з нею, пенсій чи доплат відсутні. Зважаючи на наведене, вищезазначені доводи апелянта є безпідставними.

Необгрунтованими є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни»підвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»від 08.11.2005 року).

Підстав для скасування рішення суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.197, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі відхилити.

Рішення Заліщицького районного суду від 6 вересня 2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2