Справа № 464/1701/13-а
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1701/13-а
пр.№ 2-а/464/57/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю України про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю України (далі - Інспекція ДАБК України), в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності 1с/22ф від 29.01.2013р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведеної відповідачем позапланової перевірки щодо дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил складено акт №57с від 12.10.2012р., згідно якого зазначено, що позивачем у 2004 році виконано роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_1, за рахунок добудови гаражу та житлової кімнати над ним, без розробленої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, - чим порушено вимоги ст. 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій». Однак такі твердження Інспекції ДАБК у Львівській обл. щодо проведення позивачем робіт без розроблення проектної документації не відповідають дійсності, оскільки така документація розроблялась: у 2002 році Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ»; у 2006 році СПД-ФО ОСОБА_2 (Ліцензія НОМЕР_1) - проект на відповідність будівельним нормам і правилам самовільно здійсненої реконструкції АДРЕСА_1. Крім того, Переліком будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року №1104, - перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках, кімнат у гуртожитках, із збереженням несучої конструкції, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундамент за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови; виконання робіт з будівництва, зокрема, господарських будівель і споруд (п.5, 9). На підставі зазначеного Акта позапланової перевірки відповідачем видано припис від 12.10.2012р. №8с про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким зобов'язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж гаражу та надбудови над ним, що прибудований до зазначеного будинку у м.Львові. Вимоги припису мотивовані ст.38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Як на підставу задоволення позову покликається на ст.ст. 7, 9, 251, 280 КУпАП.

Представники позивача подали до суду спільну заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позові та просили суд позов задовольнити повністю, а справу розглядати за їх відсутності.

Представник Інспекції ДАБК України в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника установи на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявку сторін та з врахуванням поданої представниками позивача заяви, а тому, на підставі ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі звернення ОСОБА_3 вх.№7/13/18/9-1097 від 04.10.2012 року, 12.10.2012 року відповідачем була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил гр. ОСОБА_1, АДРЕСА_1. За результатами перевірки складено Акт №57с від 12.10.2012 року, яким встановлено, що гр. ОСОБА_1 в 2004 році виконано роботи з реконструкції даної квартири в м.Львові за рахунок добудови гаражу та житлової кімнати над ним без розробленої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт чим порушено ст.7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст.29 Закону України «Про планування та забудову територій». Дані роботи виконано на земельній ділянці, що належить до земель м.Львова.

За вчинені правопорушення стосовно позивача складено протокол №21с про адміністративне правопорушення від 12.10.2012р. (відповідальність за встановлені правопорушення кваліфіковано за ч.1 ст.96 КУпАП та припис №8с від 12.10.2012р., яким поставлено вимогу до позивача, керуючись ст.38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в 30-ти денний термін з дня отримання даного припису з метою усунення істотних порушень будівельних норм, демонтувати гараж та надбудову над ним що прибудований до квартири АДРЕСА_1. Про виконання вимог даного припису зобов'язано письмово повідомити інспекцію у 10-ти денний термін з дати кінцевого терміну його виконання (до 20.11.2012 року). Крім того заступником начальника Інспекції ДАБК у Львівській області винесено постанову №1с/370-ф по справі про адміністративне правопорушення від 15.10.2012р., згідно якої постановлено визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 204,00 грн.

Також Інспекцією ДАБК у Львівській області 18.01.2013р.було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами такої перевірки складено акт №1с, яким встановлено, що вимоги припису №8 від 12.10.2012 року, виданого гр. ОСОБА_1, щодо виконання в 30-ти денний термін з дня отримання даного припису з метою усунення істотних порушень будівельних норм, демонтувати гараж та надбудову над ним, що прибудовані до квартири АДРЕСА_1, - не виконано, чим порушено п.п.-а, п.3 ч.4 ст.41 «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року. За вчинені правопорушення стосовно позивача складено протокол №1с про адміністративне правопорушення від 18.01.2013 року (відповідальність за встановлені правопорушення кваліфіковано за ч.1 ст.188-42 КУпАП). Заступником начальника Інспекції ДАБК у Львівській області винесено постанову №1с/22-ф по справі про адміністративне правопорушення від 29.01.2013 року, згідно якої постановлено визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

ОСОБА_1 оскаржено припис №8с від 12.10.2012 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Постановою Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015р. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, та встановлено, що вимоги, викладені в приписі інспекції від 12.10.2012р. не є обов'язковими до виконання, а також те, що обґрунтованість висновків відповідача щодо необхідності демонтажу самовільно збудованого об'єкту може бути перевірено виключно в межах розгляду судом справи про знесення такого об'єкту.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016р. у справі № 876/8941/15 відмовлено в задоволенні позову ДАБІ України до ОСОБА_1 про виконання припису.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано суду технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, в якому наявний погоджений Головним архітектором м.Львова 11.07.2003 року Робочий проект на реконструкцію квартири № 2 з влаштуванням лоджії в житловому будинку АДРЕСА_1 розроблений Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» (Львівський філіал) та Проект на відповідність будівельним нормам і правилам самовільно здійсненої реконструкції АДРЕСА_1 2006 року (СПД ФО ОСОБА_2 (Ліцензія НОМЕР_1).

В матеріалах справи наявна копія нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 11.08.2006 року про надання згоди на прибудову гаража та тераси з кімнатою громадянам, що проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не подано, враховуючи викладене, висновки акта перевірки Інспекції ДАБК у Львівській області в частині порушення позивачем вимог ст.ст. 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (в редакції чинній на момент проведення перевірки та складання оскаржуваного припису), у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016р. у справі №876/8941/15 відмовлено в задоволенні позову ДАБІ України до ОСОБА_1 про виконання припису.

Крім того, відповідно до частин 1, 7 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що відповідачем не виявлено: факту самочинного будівництва об'єкта, істотного відхилення від проекту, істотного порушення будівельних норм, порушення законних прав та інтересів інших осіб; неможливості усунення виявлених порушень без проведення демонтажу; а також, враховуючи рішення судів що набрали законної сили, - у відповідача не було законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності 1с/22ф від 29.01.2013р. не відповідає вимогам КУпАП та підлягає скасуванню як незаконна.

Так, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, при розгляді справи, посадовою особою з'ясовано не всі обставини, що мають значення для справи, зокрема, об'єкт вчинення правопорушення, суб'єктивна сторона правопорушення, зокрема, вина особи.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість позивача у вчиненні правопорушення встановлено інспектором ДАБК тільки на підставі акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, інші докази, з тих, що передбачені ст. 251 КУпАП - відсутні.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За наведених обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а, відповідно постанова № 1с/22-ф від 29.01.2013 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Оцінивши докази, які є у справі, всебічно, повно, об'єктивно дослідивши та врахувавши всі наведені обставини, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність винесення Постанови, а отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.7, 9, 247, 251, 280, 289, 293 КУпАП, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та керуючись ст.ст. 7-12, 41, 71, 72, 86, 161, 162, 163, 167 КАС України,-

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 1с/22ф від 29 січня 2013 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.188-42 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: