Справа № 702/630/16-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 702/630/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ротаєнко Д.С. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження відповідно до ст. ст. 41, 197 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФУ у Монастирищенському районі Черкаської області, Уманського об`єднаного УПФУ Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до УПФУ у Монастирищенському районі Черкаської області, Уманського об`єднаного УПФУ Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 червня 2016 року - у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогою про зобов'язання управління здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної в розмірі відшкодування фактичних збитків, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду III групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії, відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2014 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Аналогічні положення щодо застосування статей 22, 23, ЗО, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку встановленому урядом виходячи з наявного фінансового ресурсу закріплене в пункті 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», пункті 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Відповідно до Закону України № 76-УПІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015, ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в новій редакції, згідно частини третьої якої: умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Крім того, у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № З-рп/2012 зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини перш статті 4 Бюджетного кодексу України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Вищезазначені висновки Конституційного Суду України відповідають і практиці Європейського суду з прав людини.

Так, одним з базових принципів, що сформульований у практиці Європейського суду з прав людини є принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства. У справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» в рішенні від 7 липня 1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства загалом, і вимогами захисту основних прав людини». У справі «Ріс проти Сполученого Королівства» у рішенні від 17 жовтня 1986 року цим Судом було зазначено, що з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання держави стосовно людини, «належить враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища держав, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, Кабінет Міністрів України має усі достатні правові підстави врегульовувати питання здійснення соціальних виплат та допомог в межах фінансових ресурсів, передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Також, слід звернути увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Так, у відповідності до пункту 11 Порядку, мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідів ІІІ групи в розмірі 145 відсотків.

Пунктом 13 Порядку встановлена додаткова пенсія в розмірі 284,7 грн. для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідів III групи.

У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає для інвалідів III групи - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру (пункт 12 Порядку).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у задоволені вимог позивача про зобов'язання управління здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід відмовити.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів також звертає увагу, що позивач звернувся до суду з вимогою визнати протиправною відмову управління у здійсненні перерахунку пенсії, відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак з такими вимогами позивача неможливо погодитись, оскільки:

Відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до відповідача не звертався, а тому управління не приймало та не могло прийняти жодного рішення щодо відмови в перерахунку пенсії.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. З КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядуванню їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованій повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, оскільки позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою про перерахунок пенсії та, як наслідок, управління не відмовляло у здійсненні такого перерахунку, то й відсутнє порушення прав позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволені позовних вимог щодо визнання незаконними дій управління щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогою про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2014 року.

Так, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини четвертої ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, час з якого пенсія підлягає перерахунку залежить від дати звернення особи з відповідною заявою та пакетом документів до територіального органу Пенсійного фонду України.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо зобов'язання здійсни перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2014 року без звернення до органів Пенсійного фонду з заявою про її перерахунок та відповідним пакетом документів, які підтверджують право на його проведення, є безпідставними та необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Таким чином, апелянтом не було надано доказів на підтвердження заявлених ним вимог, а тому доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.