Справа № 815/3336/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3336/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №51040097 від 24.05.2016 року в частині, що стосується іпотечного майна - земельної ділянки, загальною площею 1,76 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №14642894 від 24.05.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №51040097 від 24.05.2016 року в частині, що стосується іпотечного майна - земельної ділянки, загальною площею 1,76 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язаня Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №14642894 від 24.05.2016 року.

В судовому засіданні 29.07.2016 року представник позивача підтримав доводи позовної заяви, але не заявив клопотань про вибування додаткових письмових доказів чи допиту свідків по цій справі. Представник відповідача та третя особа на його боці були сповіщені належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.51-52), але не з'явились до судового засідання без поважних причин, а тому суд на підставі положень ч.6 ст.128 КАС України ухвалив рішення про розгляд з справи 29.07.2016 року в порядку письмового провадження за наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - Управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області, на підставі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом, а тому, згідно положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.181 КАС України позивач може оскаржити до суду в порядку адміністративного судочинства рішення, дії чи бездіяльність органу виконання судових рішень, що також підтверджується п.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскаржень рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

16.07.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержателем) з однієї сторони, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (іпотекодавцями). з іншої сторони було укладено Договір іпотеки № 6016, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. Згідно п. 1.2. указаного іпотечного договору, іпотекодавці передають в іпотеку наступне майно: земельну ділянку, загальною площею 1,76 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належна іпотекодавцям на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.

16.07.2007 року під реєстровим номером 6000, та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №2219279.

У зв'язку із укладенням Договору іпотеки №6016 від 16.07.2007 року до Державного реєстру іпотек було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 5310647 тип обтяження: іпотека, а до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено запис (реєстраційний номер обтяження) 5310644, тип обтяження: заборона на нерухоме майно.

05.04.2016 року за договором про відступлення права вимоги (за кредитними договорами) та за договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК» прийняло право вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за цими кредитними договорами та Договором іпотеки № 6016.

05.04.2016 року за договором про відступлення права вимоги (за кредитними договорами) та за договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., реєстровий №502, ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП» прийняло право вимоги від ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК» за вказаними кредитними договорами та Договором іпотеки № 6016.

03.06.2016 року за договором про відступлення права вимоги (за кредитним договором) та за договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., реєстр. № 618, ОСОБА_1 прийняла право вимоги від ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП» за вказаним кредитним договором та Договором іпотеки №6011.

Про вказану дію в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено запис 14028983, який вніс зміни до попереднього запису про іпотеку № 5310638, а саме додано нового іпотекодержателя: ОСОБА_1.

Разом з тим, 17.07.2016 року постановою старшого виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 50194885 з виконання виконавчого листа № 2-3183/09 від 10.07.2013 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0035/85/78223 заборгованість у розмірі 3 0176 678, 42 грн.

Вказаний виконавчий документ вже знаходився на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області в межах виконавчого провадження № 41528922, в якому 24.01.2014 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Після того, як Банк-стягувач відступив право вимоги за вказаним договором ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК» (який у наступному відступив право вимоги ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП»), ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» звернувся 18.04.2016 року до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області із заявою про повернення виконавчого документа Стягувану.

В результаті розгляду зазначеної заяви, 28.04.2016 року старшим державним виконавцем цього відділу було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою виконавчий документ було повернено стягувану, а постанову про стягнення виконавчого збору ВП №41528922 від 24.01.2014 року було виведено у окреме виконавче провадження №51040097.

24.05.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області було винесено постанову по виконавчому провадженню №51040097, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_2, про що було внесено відповідний запис 14642894 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд оцінюючи оскаржений акт суб`єкту владних повноважень, виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, приходить до висновку, що на теперішній час існують підстави для їхнього скасування з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право разом із відкриттям виконавчого провадження накласти арешт на все майно та кошти боржника.

Відповідно до ст.57 цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання судового рішення.

Однак, як встановлено судом під час дослідженя матеріалів виконавчих проваджень ВП №50194885, воно було закінчено державними виконавцями на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку із поверненням стягувачу «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» виконавчого документу без виконання.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови, виконавчого провадження за яким було накладено арешт на конкретне майно позивача та на все його нерухоме майно і здійснена заборона на його відчуження вже не існувало, тобто відпала підстава, визначена ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», необхідна для застосування арешту - забезпечення реального виконання виконавчого документу.

Окрім того, існували законні підстави, що унеможливлюють накладення арешту на заставлене майно.

Так, згідно ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.ст.1,3,4 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації згідно закону

Згідно абз.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі йогоЛї виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Крім того, статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на заставлене майно. Так, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

В частині 3 зазначеної статті передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Водночас, частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Зазначене вище обтяження було накладене на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки № 6016, а тому, враховуючи положення статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутні правові підстави накладення обтяження на земельну ділянку, загальною площею 1,76 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці ОСОБА_1

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.162 КАС України, суд має право ухвалити будь-яке інше рішення, яке необхідне для поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, а тому позовні вимоги про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно та майнові права позивача і заборону на їх відчуження ВП №51040097 від 24.05.2016 року та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню повністю у формі скасування вказаної постанови, оскільки на теперішній час не існують підстави для забезпечення яких, вона застосовувалась та необхідно відновити права позивача, які існували до винесення оскаржуваної постанови.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №51040097 від 24.05.2016 року в частині, що стосується іпотечного майна - земельної ділянки, загальною площею 1,76 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №14642894 від 24.05.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.