Справа № 810/5135/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Київ К/800/24523/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Голяшкіна О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Київської митниці Міндоходів

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року

у справі № 810/5135/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цеппелін Україна ТОВ»

до Київської митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цеппелін Україна ТОВ» (далі - ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ») звернулось до суду з позовом до Київської митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської обласної митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 27 травня 2013 року № 125000004/2013/110686/1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

У касаційній скарзі митний орган, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що з огляду на те, що сторони договору є взаємопов'язаними особами, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару. Ненадання ж декларантом всіх витребуваних митним органом документів стало підставою для коригування митної вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що у травні 2013 року позивач подав до митного оформлення обладнання (колісний екскаватор - навантажувач, модель 428E, в комплекті з двома ковшами з фронтальним об'ємом та екскаваційним ковшем, бувший у використанні, виробник - CATERPILLAR), придбаний у компанії Zeppelin International AG (Switzerland) на підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 2013 року № ZIAG-ZUK-2013 та рахунку фактури (комерційного інвойсу) від 23 травня 2013 року № 202460/1067.

ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ» і компанія Zeppelin International AG (Switzerland) є пов'язаними особами, що не заперечувався і самими сторонами.

З метою митного оформлення імпортованого обладнання позивач подав до Київської митниці Міндоходів митну декларацію (МД) від 27 травня 2013 року № 125130000/2013/212883, в якій задекларував обладнання (колісний екскаватор - навантажувач, модель 428E, в комплекті з двома ковшами з фронтальним об'ємом 1,03 м3 та екскаваційним ковшем об'ємом 0,24 м3, бувший у використанні, виробник - CATERPILLAR), за першим методом визначення митної вартості товарів в сумі 369991,49 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD: 7,99) становило 46289,44 USD, та визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

Разом з митною декларацією позивачем подано: рішення про коригування митної вартості від 27 травня 2013 року № 12500000/2013/110686/1 (код 1501); картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 05 жовтня 2012 року № 100/2012/0000965 (код 1602); міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 03 січня 2013 року № CR 0029758 (код 2730); рахунок-фактуру (інвойс) від 23 травня 2013 року № 202460/1067 (код 3105).

Згідно з даними митної декларації контрактна вартість товару становила 46289,44 USD на умовах поставки CIP Київ згідно з правилами Інкотермс.

Митним органом, з метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованих товарів витребувано від декларанта додаткові документи, а саме: прайс-лист виробника; висновок експертної організації; розрахунок ціни (калькуляція); виписку з бухгалтерського та банківських документів продавця, що ідентичних та/або подібних товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; виписку з бухгалтерської документації за попередні митні оформлення та видаткові накладні.

Приводом для витребування від позивача додаткових документів стала та обставина, що продавець (Zeppelin International) та покупець (ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ») є пов'язаними особами.

Оскільки, всі витребувані додаткові документи не були надані позивачем митному органу, останнім прийнято рішення № 12500000/2013/110686/1 від 27 травня 2013 року, яким митну вартість товару скориговано за резервним методом її визначення на рівні 58041,40 USD.

У вказаному рішенні зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості; методи визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо ідентичних товарів та метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням позивачем вимог Митного кодексу України; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня інформація щодо ціни складових для визначення, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації, а саме: рішення про коригування митної вартості від 28 лютого 2013 року № 125000004/2013/110189/1, ВМД від 25 квітня 2013 № 125000004/2013/211119, рішення про коригування митної вартості від 24 квітня 2013 року № 125000004/2013/110493/1.

Прийняття рішення про коригування митної вартості товарів стало підставою для видання відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27 травня 2013 року № 125130000/2013/00410.

З метою випуску задекларованого товару у вільний обіг позивач подав до митного органу скориговану митну декларацію від 27 травня 2013 року № 125130000/2013/213038, сплатив усі митні платежі та різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом на підставі рішення від 27 травня 2013 року № 125000004/2013/110686/1.

В подальшому, супровідним листом від 14 серпня 2013 року № 14.08-13/1 ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ» звернулось до Київської митниці Міндоходів із заявою про перегляд рішення від 27 травня 2013 року № 125000004/2013/110686/1 про коригування митної вартості товарів та надало з цією метою додаткові документи, у тому числі: звіт від 01 серпня 2013 року № 258 про оцінку товару, складений ліцензованим оцінювачем, що містить також дані про вартість подібної бувшої у використанні техніки на вторинному ринку; митну декларацію країни експортера від 06 грудня 2012 року; договір купівлі продажу обладнання від 30 листопада 2012 року (на внутрішньому ринку); видаткову накладну від 07 червня 2013 року № KVRN0004907 на подальшу реалізацію ввезеного товару; акт приймання-передачі товару від 07 червня 2013 року.

За результатами розгляду звернення позивача Київська митниця Міндоходів листом від 20 серпня 2013 року № 61-45/1/12-2137 відмовила позивачу у застосуванні заявленого декларантом методу визначення митної вартості товару, мотивуючи відмову тим, що позивачем надано документи не у повному обсязі, а саме відсутні: прайс-лист виробника; розрахунок ціни (калькуляція); довідкова інформація щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та /або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у позивача були в наявності всі документи для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, в той час як митним органом не надано інформації, що декларантом вказано неточні або недостовірні відомості. Також митним органом не доведено, що взаємовідносини покупця і продавця вплинули на ціну товару.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ч. 4 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

При цьому, варто зазначити, що митний орган має право витребовувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судами, митним органом не надано доказів наявності в поданих декларантом документах будь-яких розбіжностей чи неточностей, які б не давали можливість визначити митну вартість товарів за першим методом її визначення.

Посилання ж митного органу на ту обставину, що покупець та продавець відповідно до контракту є взаємопов'язаними особами, як на підставу витребування у декларанта додаткових документів, обґрунтовано спростовано судом першої інстанції.

Так, відповідно до ч.ч. 12-16 ст. 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов'язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

З наведених норм слідує висновок, що той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної, а відповідно і не може бути підставою для витребування митним органом додаткових документів згідно з ч. 3 ст. 53 МК України.

Для висновку про вплив зазначеної обставини на ціну товару, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Оскільки митний орган не повідомив суду жодних даних і не надав доказів, що існуючі взаємовідносини покупця і продавця вплинули на ціну оцінюваного товару, а також, що під час митного оформлення декларантом внесено до митної декларації недостовірні або неточні відомості про товар, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про незаконність відмови позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом її визначення.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, скасувавши спірне рішення відповідача. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Київської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: