Справа № 2-а-11171/11
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а/148/23/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаною вище заявою. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 послається на те, що постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахування щомісячної доплати до пенсії. Виконавче провадження не відкривалось. Не дочекавшись виконання рішення суду, ОСОБА_2 померла. Заявник є дочкою та єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У звязку з чим, посилаючись на норми ст.ст. 55, 264 КАС України, просить замінити ОСОБА_2, як сторону у справі № 2-а-11171/11 нею, як її правонаступником.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній. Зазначила, що на сьогодні жодних судових процесів, в яких стороною була б її матір немає, її мати померла ще в березні 2013 року. Виконавче провадження з приводу виконання постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.10.2011 року про зобов'язання УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області нарахувати щомісячну доплату до пенсії її матері не відкривалось та на сьогодні не існує. З вказаною постановою за життя її мати до УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області не зверталась. Просила заяву задовольнити для того, щоб вона, як спадкоємиця ОСОБА_2, могла отримати належні останній кошти.

Представник УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області в судовому засіданні заперечила проти заяви. Суду пояснила, що ОСОБА_2 померла 27.03.2013 року. пенсія їй була виплачена по 31.03.2013 року. З рішенням суду до управління за життя вона не зверталась, тому жодні доплати їй не нараховувались. Не існує на сьогодні і жодних виконавчих проваджень щодо виконання судового рішення про стягнення з управління на користь ОСОБА_2 будь-яких доплат. Вважє, що оскільки доплата до пенсії ОСОБА_2 за рішенням суду на день її смерті нарахована не була, то відповідно на неї не мають права і її правонаступники. Просила в задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи № 2959 на ім'я ОСОБА_2, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.10.2011 року зобов'язано УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 з 01.01.2011 року по день припинення такого права підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування" та визначеного законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб; відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобальської катастрофи" додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі віднесеній до 4 категорії потерпілих від аварії на ЧАЕС, в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком; відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", доплату до пенсії в розмірі мінімальної заробітної плати.

З копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 259981, виданого виконкомом Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 01 квітня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла 27 березня 2013 року (а.с.36).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2016 року воно видане спадкоємиці ОСОБА_2, доньці ОСОБА_1, на майновий пай та грошові вклади (а.с. 37).

Відповідно до ст.55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 264 КАС України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Разом з тим, в ході судового розгляду не встановлено та заявником не доведено, що на сьогодні існують якість судові процеси, в яких стороною є ОСОБА_2 та у зв'язку з її смертю є необхідність у її заміні правонаступником. Як не доведено заявником і того, що за життя її матері було нараховано підвищення до пенсії за рішенням суду, яке залишилось не виплаченим та на яке вона, як спадкоємиця, має право. Також заявником не заперечено того факту, що з приводу виконання судового рішення (постанови Тульчиснького районного суду Вінницької області від 25.10.2011 року, ухваленій у справі № 2-а-11171/11) існує виконавче провадження.

Виходячи з встановлених в ході судового розгляду обставин та дослдіжених доказів, суд вважає заяву ОСОБА_1 необгрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 264 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апелґяційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко