Справа № 334/8750/15-а (2-а/334/189/15)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2016 рокусправа № 334/8750/15-а (2-а/334/189/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Прокопчук Т.С. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.04.2015 року;

- зобовязати відповідача з 01.06.2015 року поновити виплату пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя та з 15 січня 2004 року позивачці призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Даний факт підтверджується копією протоколу про призначення пенсії по інвалідності №548 від 06.04.2004 року (а.с.19).

Також судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_1 продовжує працює на посаді завідувача сектору адміністрування єдиного внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області та є державним службовцем.

З 01.04.2015 року позивачці припинена виплата пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

23.09.2015 року позивачка звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя з заявою про поновлення виплати пенсії (а.с.21).

Листом від 24.09.2015 року відповідач відмовив у поновлені виплати пенсії (а.с.22).

Не погодившись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив с того, що з 01 червня 2015 року правові підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Проте, з даним висновком суд апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на наступне.

З 01.04.2015 року набрав чинність Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01 квітня 2015 року, встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

…З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" .

Згідно абзацу 4 ч.1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, оскільки позивачці призначена пенсія по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на момент розгляду справи в суді, вона продовжує працювати на посаді державного службовця, то з 01.04.2015 року відповідачем правомірно призупинено виплату пенсії.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів»…і т.д.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцевих положень» Закону №213-VIII, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На даний час Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 неконституційним не визнаний, тобто є чинним та підлягає застосуванню, а тому з 01.06.2015 року для поновлення виплати пенсії особам, які працюють на "спеціальних" посадах, підстав немає.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, де відмовити в задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року

задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволені позову.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова