Справа № 299/1653/16-а
Суддя: Левко Т. Ю.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________ Справа № 299/1653/16-а
Номер рядка звіту 106
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2016 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Закарпатського обласного військового комісаріату Усова А.О., представника відповідача Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Кіш А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є інвалідом 1-ї групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема на нього поширюється положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. зі змінами та доповненнями, п. 3 ст. 13 якого передбачено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги, зокрема, безоплатне позачергове забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад або одержання замість путівки грошової компенсації. До 2012 року 3акарпатський обласний військовий комісаріат виплачував позивачу грошову компенсацію за невикористану путівку. 07.03. 2016 р. позивач звернувся до відповідача 3акарпатського обласного військового комісаріату із заявою про виплату компенсації за невикористану санаторно-курортну путівку в розмірі 100% середньої вартості путівки, починаючи з 2012 року, на яку 16.03.2016 року отримав повідомлення про відмову та йому запропоновано звертатись в Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, який виплачує компенсацію за санаторно-курортне лікування. Останній на усне звернення повідомив позивачу, що коли буде фінансування він отримає компенсацію за невикористані путівки в розмірі 400 гривень. Такі дії відповідачів позивач вважає неправомірними, посилається на довідку Головного управління статистики у Закарпатській області про фактичні витрати на один ліжко-день (людино-день) перебування в санаторіях Закарпатської області, згідно якої наводить розрахунок грошової компенсації за невикористані путівки за 2012-2013 р.р. - 6016,5 грн., за 2014-2015 р.р. 7689,15 грн. Просить суд визнати дії відповідачів в частині ненарахування та невиплати йому компенсації за санаторно-курортне лікування в розмірі реальної середньої вартості путівки за період 2012-2015 роки неправомірними; зобов`язати Закарпатський обласний військовий комісаріат надати Закарпатському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів всі необхідні відомості для проведення розрахунків; зобов`язати Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості санаторно-курортного лікування в розмірі 100 процентів середньої реальної вартості путівки за період 2012-2015 роки.

Представники відповідачів подали до суду письмові заперечення проти позовних вимог.

Згідно заперечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки всупереч пункту 3 Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 785, позивач ОСОБА_1 починаючи з 2011 року жодного разу із заявою про надання путівки або про виплату грошової компенсації за місцем обліку до військового комісаріату не звертався. Ним не надано жодного доказу такого звернення. І лише 07.03.2016 Позивач звернувся з заявою до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати йому грошової компенсації за невикористані санаторно-курортні путівки в розмірі 75% середньої вартості путівки, починаючи з 2012 року. Хоча Законом передбачено виплату один раз на два роки з дня звернення із заявою. ІНФОРМАЦІЯ_3 після подання відповідної заяви позивачем про виплату грошової компенсації включив останнього в список отримувачів грошової компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування інвалідам на 2016 рік і направив даний список в Закарпатське обласне відділення Фонду захисту інвалідів. Суму грошової компенсації, яку просить виплатити позивач вважає необґрунтованою, у зв`язку з тим, що згідно вимог ст. 7 Правил середню вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації за санаторне-курортне лікування визначає Міністерство соціальної політики за поданням Фонду соціального захисту інвалідів за погодженням Міністерства фінансів України щороку в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України «Про державний бюджет» на поточний рік.

Заперечення Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів мотивовано наступним. Наказом Міністерства соціальної політики України Про встановлення середньої вартості санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно- курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування від 09.03.2016 року № 226, установлено середню вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік, у сумі 400 гривень . За минулі роки наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 р. № 97 середня вартість санаторно-курортної путівки становила на 2012 рік 320 гривень, наказом Міністерства соціальної політики України від 28.03.2013 р. № 155 340 гривень на 2013 рік, наказом Міністерства соціальної політики України від 08.04.2014р. № 203 360 гривень на 2014 рік. Відділенням Фонду, при формуванні потреби в коштах, кожного року, у відповідності до вимог бюджетного законодавства, для розрахунку сум виплати грошової компенсації, та відповідно подальшої їх виплати отримувачам, замість санаторно-курортної путівки інвалідам, передбаченими вимогами пункту 3 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту направляються запити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Відповідач 1 у справі) з вимогою щодо надання списків інвалідів отримувачів грошової компенсації. Згідно з отриманими списками отримувачів грошової компенсації від ОСОБА_2 період 2012-2015 роки позивач ОСОБА_1 не був включений до вищевказаних списків для отримання грошової компенсації. Разом з тим, відділенням Фонду отримано список отримувачів грошової компенсації на 2016 рік за період 2014 2015 рік, до якого було включено позивача ОСОБА_1 (інваліда 1 групи). Виплата грошової компенсації проведена 14.07.2016р. у розмірі встановленому наказом Мінсоцполітики Про встановлення середньої вартості санаторно-куруртної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування від 09.03.2016р. № 226, в сумі 400 гривень. У зв`язку з цим Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів позовні вимоги не визнає, вважає безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що сьогодні на свій мобільний телефон він отримав СМС-повідомлення про надходження коштів - грошової компенсації за невикористані путівки в розмірі 400 грн. Заявлені позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача Закарпатського обласного військового комісаріату Усова А.О. та представник відповідача Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Кіш А.С. позовні вимоги не визнали з мотивів, викладених в письмових запереченнях та просили суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод, та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 1-ї групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується безтерміновим посвідченням, яке діє на всій території України, серії НОМЕР_1 від 15.05.2009 року.

З 01.08.2011 року позивач стоїть на обліку в Закарпатському обласному військовому комісаріаті та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

На нього поширюються вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року зі змінами та доповненнями.

Згідно п.3 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надається безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Інваліди війни забезпечуються путівками відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, захисту державного кордону, та іншими органами за місцем перебування інваліда на обліку або за місцем його роботи.

За бажанням інвалідів замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію: інваліди війни І-ІІ груп - у розмірі середньої вартості путівки, інваліди війни III групи - у розмірі 75 процентів середньої вартості путівки. Грошова компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 785 затверджено Порядок виплати грошової компенсації вартості санаторно- курортного лікування деяким категоріям громадян (надалі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» та «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Відповідно до пункту 2 Порядку грошова компенсація виплачується інвалідам війни за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років не одержували безоплатних санаторно- курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Згідно з пунктом 3 Порядку підставою для виплати грошової компенсації є такі документи: заява про виплату грошової компенсації; посвідчення особи, що підтверджує її належність до категорії громадян, зазначених у пункті 2 Порядку; облікові дані про одержання путівок та грошової компенсації.

Відповідно до пункту 6 Порядку грошова компенсація виплачується особам через два роки після звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної санаторно-курортної путівки.

Починаючи з 2011 року ОСОБА_1 із заявою про надання путівки або про виплату грошової компенсації за місцем обліку до військового комісаріату не звертався, що підтверджується копією обліку заяв для отримання санаторно-курортних путівок Іршавського РВК.

07.03.2016 р. позивач подав до відповідача 3акарпатського обласного військового комісаріату заяву про виплату компенсації за невикористану санаторно-курортну путівку в розмірі 100% середньої вартості путівки, починаючи з 2012 року.

Листом 3акарпатського обласного військового комісаріату від 16.03.2016 року за № 2034 позивачу було розяснено порядок надання компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування та рекомендовано звернутися до Фонду соціального захисту, який виплачує компенсацію за санаторно-курортне лікування. Водночас позивача було включено до списку отримувачів грошової компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування інвалідам на 2016 рік і направлено даний список в Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Середня вартість санаторно курортної путівки визначається Мінсоцполітики за поданням Фонду соціального захисту інвалідів та погодженням з Мінфіном щороку в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України про Державний бюджет на поточний рік. Так, наказом Міністерства соціальної політики України Про встановлення середньої вартості санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно- курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування від 09.03.2016 року № 226, установлено середню вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік, у сумі 400 гривень. За минулі роки наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012 р. № 97 середня вартість санаторно-курортної путівки становила на 2012 рік 320 гривень, наказом Міністерства соціальної політики України від 28.03.2013 р. № 155 340 гривень на 2013 рік, наказом Міністерства соціальної політики України від 08.04.2014р. № 203 360 гривень на 2014 рік.

Судом встановлено, що Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, при формуванні потреби в коштах, кожного року, у відповідності до вимог бюджетного законодавства, для розрахунку сум виплати грошової компенсації, та відповідно подальшої їх виплати отримувачам, замість санаторно-курортної путівки інвалідам, передбаченими вимогами пункту 3 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту направляються запити до Закарпатського обласного військового комісаріату з вимогою щодо надання списків інвалідів отримувачів грошової компенсації.

Згідно з отриманими списками отримувачів грошової компенсації від ІНФОРМАЦІЯ_2 за період 2012-2015 роки позивач ОСОБА_1 не був включений до вищевказаних списків для отримання грошової компенсації.

Відділенням Фонду було отримано із ІНФОРМАЦІЯ_1 список отримувачів грошової компенсації на 2016 рік за період 2014 2015 рік, до якого було включено позивача ОСОБА_1 .

14.07.2016 року позивачу ОСОБА_1 була проведена виплата грошової компенсації у розмірі встановленому наказом Мінсоцполітики Про встановлення середньої вартості санаторно-куруртної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування від 09.03.2016р. № 226, в сумі 400 гривень, що стверджується Реєстром на перерахування Закарпатським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування інвалідам «силових» структур від 12.07.2016 року, де міститься відмітка філії ЗОУ «Державний ощадний банк України» про зарахування коштів, датована 14.07.2016 року.

За таких встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що виплата грошової компенсації позивачу ОСОБА_1 за невикористане санаторно-курорте лікування з часу звернення такого за компенсацією проведена відповідно до вимог закону, при цьому відповідачі, як суб`єкти владних повноважень діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 18, 19, 71, 160, 161, 162 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий Т. Ю. Левко