Справа № 2-а-10892/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем України

12 вересня 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:

позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до державного інспектора Управління державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Миколаївській області ОСОБА_6, Управління державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного штрафу

в с та н о в и в:

У липні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного штрафу.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 22.06.2011 його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 53 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КпАП України), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 272,00 грн. Адміністративне стягнення накладено за порушення статті 91 Земельного кодексу України, а саме використання Миколаївською спілкою споживчих товариств земельних ділянок по вул. Рюміна, вул. Будього, пров.Радіо, пр.Леніна та пр.Миру не за цільовим призначенням.

Із вказаною постановою позивач не згодний, оскільки актом перевірки від 20.06.2011 не встановлено порушень використання земельних ділянок Миколаївською спілкою споживчих товариств за вказаними адресами, а визнання даного ату перевірки недійсним вважає необґрунтованим.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачі представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи за їх від сутності.

Письмових заперечень проти позову відповідачі до суду не надали.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.06.2011 державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Миколаївської області ОСОБА_7 проведено перевірку Миколаївської спілки споживчих товариств на предмет дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Центрального ринку та ринку «Колос». У ході перевірки порушень земельного законодавства не виявлено. Однак, листом від 21.06.2011 № 30 Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Миколаївській області повідомило позивача, що після перегляду акту перевірки, з урахуванням нововиявлених обставин, акт перевірки визнано недійсним.

22.07.2011 державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Миколаївської області ОСОБА_6 складено протоколи за №№ 1, 2, 3 якими встановлено використання земельних ділянок, які надано в оренду Миколаївській спілці споживчих товариств на підставі договорів оренди землі від 04.09.2003, 10.08.2010, 04.09.2010, не за цільовим призначенням.

Із змісту договір оренди вбачається, що земельні ділянки надано в оренду для обслуговування будівель і споруд, розташованих на територіях ринку «Колос», Центрального ринку м.Миколаєва, а також обєктів торгівлі по вул. Рюміна, вул. Будьоного, пров. Радіо та пр. Леніна.

Відповідно до абзацу 10 статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - це невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, у тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Статтею 19 Земельного кодексу України встановлено категорії поділу земель України за основним цільовим призначенням, однією із категорій яких є землі житлової та громадської забудови, до яких належать земельні ділянки, які надані в користування Миколаївській спілці споживчих товариств.

Згідно статті 39 наведеного Кодексу використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Як пояснив позивач, земельні ділянки використовуються за цільовим призначенням згідно із умовами договорів оренди. З яких міркувань виходив державний інспектор, визначаючи нецільове використання земельних ділянок, не зрозуміло, також незрозумілими є підстави визнання недійсним акту перевірки.

При складанні протоколу та визначаючи цільове використання земельних ділянок державний інспектор керувався Українським класифікатором форм власності на землю, який затверджено листом Держкомзему України від 24.04.1998 № 14-1-7/1205.

Таким чином, державним інспектором встановлено порушення позивачем пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України на підставі листа Держкомзему України, хоча на момент складання протоколу та винесення постанови діючою є Класифікація видів цільового призначення земель, затверджених наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, яка державним інспектором до уваги взята не була.

У ході судового розгляду встановлено, що повторна перевірка та складання повторного акту державним інспектором не здійснювалися, припис на усунення виявлених порушень не надавався, що є порушенням статті 144 Земельного кодексу України та пунктів 5.1, 6.1, 6.2 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 № 312 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за № 1223/8544.

При складенні протоків та постанови державний інспектор керувався положеннями статті 91 Земельного кодексу України, якою визначено обовязки власників земельної ділянки.

Згідно частини першої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Із матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки використовуються Миколаївською спілкою споживчих товариств на умовах оренди, що оформлено договорами оренди землі. Отже, Миколаївська спілка споживчих товариств є лише тимчасовим користувачем земельних ділянок, а не їх власником, як вважав державний інспектор.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийнятих рішень, а також допущені порушення процедури проведення перевірок і неправильне застосування законодавства при накладенні адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про відсутність вини позивача, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення є неправомірною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Управління державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Миколаївській області в частині контролю за неправомірними діями працівників, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки державний інспектор є самостійною і незалежною посадовою особою при проведенні перевірок, що входять до його повноважень, та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 7-12, 70, 71, 159, 161-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову № 1 по справі про адміністративне правопорушення, винесену державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Миколаївській області ОСОБА_6 про накладення на голову правлінням Миколаївської спілки споживчих товариств ОСОБА_5 адміністративного стягнення, передбаченого статтею 53 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у вигляду штрафу у розмірі 272,00 грн. визнати незаконною та скасувати.

У інші частині позовних вимог відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Коваленко