Справа № 806/891/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"26" липня 2016 р. Справа № 806/891/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2016 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3 про стягнення 7556,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 7556, 63 грн. заборгованості, у тому числі: 7375, 00 грн. - адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2015 році, термін сплати яких минув, та 181, 63 грн. - пеня, посилаючись при на Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 у задоволенні позову Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Від позивача надійшов лист, в якому останній просить розглядати справу без його участі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємць ОСОБА_3 є працедавцем, який, відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зобов'язаний створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

У лютому 2016 року відповідач подав до Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (за формою № 10-ПІ), згідно якого середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача впродовж 2015 року становила 8 осіб. Отже, відповідач від числа середньооблікової кількості штатних працівників, що складає 8 осіб повинен був працевлаштувати 1 інваліда - штатного облікового складу.

Позивач уважає,, що відповідач не забезпечив працевлаштування 1 інваліда.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідач, у зв'язку з відсутністю в його штаті необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, зобов'язаний сплатити на користь Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 7556,63 грн..

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 у січні-вересні 2015 року подавав до центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" з відображенням у них відомостей для працевлаштування на вільні вакансії виключно інвалідів, що підтверджується копіями звітів форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (а.с. 22-39).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не були порушені норми чинного законодавства, оскільки ним було створено робоче місце відповідно до встановленого нормативу; був також проінформований центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), що свідчить про здійснення заходів, спрямованих на працевлаштування інваліда, у зв'язку з чим до останнього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначається Законом України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 19 цього Закону ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із системного аналізу вище згаданих норм права вбачається, що роботодавці зобов'язані лише подавати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). При цьому законодавством не встановлено обов'язку для роботодавця проводити добір працівників через територіальні органи Державної служби зайнятості України.

Звіти за формою державної статистичної звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", які відповідач щомісяця відправляв до Новоград-Волинського міського центру зайнятості містять вичерпну інформацію про наявність на підприємстві вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом звітного періоду.

У зв'язку з тим, що відповідач створив робочі місця для інвалідів, ужив усіх залежних від нього заходів для їх працевлаштування, колегія суддів вважає, що відносно нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постановах від 04 липня 2011 року (справа № 21-159а11), від 17 вересня 2013 року (справа № 21-232а13), від 08 квітня 2014 року (справа № 21-50а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-119а14), від 09 грудня 2014 року (справа № 21-523а14), від 06 квітня 2016 року (справа № 21-5444а15).

Позивач на надав доказів безпосереднього звернення інвалідів до відповідача з метою працевлаштування і відмови в такому працевлаштуванні.

Статтею 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, правильно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

4-представник позивача Бродовська М.М. пров.Прорізний,6,м.Баранівка,Житомирська обл. - ,