Справа № 229/1664/16-а
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 229/1664/16-а
Номер провадження 2-а/229/37/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В.М.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та покладення на відповідача зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 20 травня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та покладення на відповідача зобов"язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона 21.11.2014 року була змушена залишити місце свого постійного проживання у м.Торез, де проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із проведенням АТО та фактичними бойовими діями, та перемістилася до м.Дружківка, де вона і мешкає на данний час.

Вона була взята на облік УСЗН Дружківської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 21.11.2014 р. №, яка подовжена по 21.05.2016 р.

На зворотному боці довідки територіальним підрозділом Державної міграційної служби України було зроблено відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, вказаних у довідці, із зазначенням строку реєстрації з 15.04.2015 р. "безстроково".

Крім цього вона є інвалідом другої групи.

В серпні 2015 року для отримання щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вона звернулася до уповноваженого банку: ВАТ "Державний ощадний банк України" в м.Дружківка. Уповноважений банк прийняв від неї документи, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" та відкрив поточний рахунок для отримання грошової допомоги на наступний шестимісячний строк. Грошова допомога в УСЗН була їй призначена і вона її отримувада по 13.03.2016 року - термін дії шестимісячного строку.

11.03.2015 року вона звернулася до Дружківського УСЗН, де її довідка від 21.11.2014 року № була вилучена і їй була видана нова довідка від 11.03.2016 року №. Під час видачі довідки посадова особа уповноваженого органу проінформувала її про обов'язок повідомити протягом 10 днів відповідному територіальному підрозділу ДМС про фактичне місце проживання, а також про зміну фактичного місця проживання, що вона і зробила в той же день, написала відповідну заяву, а територіальний підрозділ ДМС провів перевірку наведених у довідці відповідних відомостей, підтвердив відомості та подав уповноваженому органові відповідну інформацію. На її прохання проставити на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання, у ДМС їй в цьому відмовили.

14.03.2016 року вона звернулась до УСЗН для призначення грошової щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 13.03.2016 року на наступний шестимісячний строк. Вона подала до уповноваженого органу-Дружківський УСЗН заяву, в якій повідомила про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'явила паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, довідку про взяття на облік та копії названих документів, засвідчених підписом. Посадова особа уповноваженого ограну відмовилася прийняти пакет документів, мотивуючи це відсутністю у довідки позначки міграційної служби. Вона зажадала зареєструвати її документи та протягом 10 днів, призначити грошову допомогу або відмовити у її призначити, про що надати відповідне повідомлення та залишила пакет документів у фахівця УСЗН.

Посадові особи Дружківського УСЗН, письмово не повідомили її про прийняте рішення, тільки в усній формі повідомляючи, що їй відмовлено в отримання матеріальної допомоги.

Після того, позивач неодноразово подавала заяву встановленої форми про призначення грошової щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщенним особам, але їй було відмовлено в реєстрації її заяв.

29.04.2016 року позивач на свою заяву отримала відповідь за №Г-248-1.7, в якій стверджувалося, що "Довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки" та що"... управління не має законних підстав для призначення грошової допомоги".

Зазначену відмову позивач вважає безпідставною, необґрунтованою і такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Просить визнати протиправними дії УСЗН Дружківської міської ради щодо відмови їй в надані щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на її звернення до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про поновлення виплати зазначеної допомоги.

Зобов'язати УПСЗН Дружківської міської ради визнати її довідку дійсною, прийняти від неї заяву та здійснити нарахування - поновити виплату щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеної особі для покриття витрат на проживанян, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з моменту припинення 13 березня 2016 року.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимогу в частині визнання протиправними дії УСЗН Дружківської міської ради щодо відмови їй в надані щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщениї особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на її звернення до УСЗН Дружківської міської ради про поновлення виплати зазначеної допомоги.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання УСЗН Дружківської міської ради визнати її довідку дійсною, прийняти від неї заяву та здійснити нарахування - поновити виплату щомісячної адресної грошової допомоги з моменту припинення 13 березня 2016 року - відмовилась, оскільки на час розгляду справи судом усі нарахування зроблені та кошти перерахованні їй на рахунок.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності та письмові заперечення. Просив закрити провадження по справі, оскільки усі виплати позивачу зроблені.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглядаючи справи щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 55 Конституції України передбачено що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України та постійно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 10-11, 12-13).

Згідно довідок від 11 березня 2016 року № НОМЕР_1 та від 21 листопада 2014 року № НОМЕР_2 ОСОБА_1 взята на облік, як особа, що переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ( а.с. 12-13).

Рішенням УСЗН з 13 березня 2016 року позивачка знята з оплати та не отримувала зазначену вище адресну допомогу.

19 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг їй ( а.с. 14-18.)

Листом від 29.04.2016 року за №Г-248-1.7 ОСОБА_1 було відмовлено у наданні зазначеної допомоги, оскільки довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки. (а.с.19).

Вирішуючи спір за даним позовом, суд звертає увагу на наступне.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО (п.2).

Відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 № 509, довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі. Для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Відповідно до п. 5 Порядку, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сімї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сімї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

В матеріалах справи наявні довідки від 21 листопада 2014 року № НОМЕР_2 та від 11 березня 2016 року № НОМЕР_1 про взяття на облік ОСОБА_1. Вказані довідки містять інформацію про те, що зазначена особа постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та перемистилась в АДРЕСА_1. Відомості які містить спірна довідка відповідають відомостям зазначеним в паспорті громадянина України ОСОБА_1 в частині її реєстрації в м. Торез Донецької області Зазначений населений пункт відповідно до розпорядження КМУ № 1053 відноситься до районів проведення АТО.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (ч.1 ст. 4 Закону). Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 цього Закону на момент їх виникнення. Отже факт реєстрації місця проживання підтверджується відомостями зазначеними в паспорту громадянина України ОСОБА_1

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи строк дії довідки становить шість місяців з дати її видачі. У разі продовження дії обставин, що визначені в статті 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» строк дії такої довідки може бути продовжений на наступні шість місяців.

Однак, пункт 6 було доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ України № 636 від 26.08.2015 року, вже після отримання позивачем довідки від 21 листопада 2014 р. № НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, яка є дійсною до 21 травня 2016 року.

До відділення АТ «Ощадбанк» з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичних операцій, для покриття витрат проживання, у тому числі оплату комунальних послуг та з заявою про перерахування вищезазначених коштів на свій поточний рахунок позивач звернулась в серпні 2015 р., ця обставина не оспорюється сторонами.

Відповідно до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане положення знайшло своє підтвердження в рішенні Конституційного Суду України, від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, згідно якого положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, суд вважає, що довідка 21 листопад 2014 р. № НОМЕР_2 видана ОСОБА_1 була дійсна на підставі Постанови КМ України № 509 від 01.10.2014 року до 25.03.2016 року, а тому призупинення соціальних виплат відповідачем є протиправним.

Відповідно до абз. 1 п. 1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам»встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає на території України, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання, у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п. п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Крім того, ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Такий наказ стосовно визначення районів проведення АТО виданий керівником Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 07.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» ( даний наказ чинний на теперішній час), відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Із цього вбачається, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

В ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вказано, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Водночас, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», в редакціїї, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено лише перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Вищезазначене розпорядження не забороняє особі яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення в призначенні щомісячної, адресної допомоги за місцем тимчасового приживання.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачам в призначенні щомісячної адресної допомоги, як тимчасово переміщеним особам з району проведення АТО.

На підставі Конституції України, Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" , та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 81, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської Ради Донецької області, про визнання дій неправомірними та покладення на відповідача зобов"язання вчинити певні дії задовольнити частково .

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на її звернення до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про поновлення виплати зазначеної допомоги.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 1378 (тисячу триста сімдесят вісім) гривень .

Копію постанови надіслати особам які беруть участь у справі протягом трьох днів з моменту підписання постанови.

Постанова набирає законної сили: через 10 днів з дня її проголошення, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання у повному обсязі.

Суддя: А. Л. Гонтар