Справа № 369/1386/16-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/1386/16-а
Провадження № 2-а/369/114/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчка А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі про визнання неправомірними дій про відмову в перерахунку розміру пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі про визнання неправомірними дій про відмову в перерахунку розміру пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Свої вимоги мотивувала, тим, що вона ОСОБА_1, з 07.06.2012 року перебуваю на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області. Спочатку отримувала пенсію по віку, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 03.12.2013 року отримує пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ) в розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця. Загальний страховий стаж Позивача становить 37 років 02 місяці 21 день, стаж державної служби складає 13 років 08 місяців 12 днів.

Для призначення пенсії було враховано посадовий оклад, доплата за ранг та вислугу років, щомісячні премії та доплата за інтенсивність праці. При цьому інші виплати: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань та індексація не були враховані в розрахунок пенсії державного службовця при призначенні пенсії.

1 лютого 2016 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Києво- Святошинському районі Київської області із заявою про перархунок пенсії, з урахуванням інших виплат: матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань, оплати відпусток у розмірі 80% від складовихзаробітної плати державного службовця, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок загальнообовязкове державне соціальне страхування та сум індексації заробітної плати. До заяви було додано довідки від 16.12.2014 року № 2112 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 08.02.2016 року № 29/П-01 позивача повідомлено, що матеріальна допомога не входить до складу заробітної плати державного службовця та є разовою виплатою, тому для включення до заробітної плати для обчислення пенсії, відповідно до Закону № 3723 сум матеріальної допомоги, проведення перерахунку із заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги підстав немає.

В результаті відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у довідці № 2112 середньомісячна заробітна плата, з якої обрахована сума пенсії відповідачем, зменшена.

Дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку з урахування сум матеріальних допомог на оздоровлення, для вирішення соціально - побутових питань та сум індексації заробітної плати вважаю незаконними виходячи з наступного.

Довідка №2112 про заробітну плату для перерахунку пенсії (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарні місяці роботи підряд перед зверненням на пенсію) була подана для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно до форми затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1. В, якій передбачена графа як «інші виплати», до якої включається матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, грошові винагороди, індексація та інші надбавки, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч.ч. 2-7 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 35 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, з виплатою матеріальної допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» встановлено, що керівникам надано право, в межах встановленого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогу для впрішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є фонд заробітної плати, то матеріальні допомоги, які виплачувалися відповідно до ст.ст. 33, 35 Закону № 3723-ХІІ з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому являється об'єктом для призначення і перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Відповідно до 4.2 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ та враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного'доходу, з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Виходячи з вищенаведеного, отримувані суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня

2003року № 1078.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлена законами та іншими нормативноправовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою.

На всі виплати, включені в довідку № 2112, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28 травня 2013 № 21-97а13.

Відповідно до ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії державного службовця з метою донарахування призначеної їй пенсії, з урахування сум матеріальних допомог на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати, згідно з довідками №2112, в призначеному розмірі 80% заробітної плати є незаконною.

Тому просила визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Києво- Святошинському районі Київської області щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної мені пенсії державного службовця, з урахуванням призначеного розміру 80% заробітної плати, згідно з наданими довідками від 16.12.2014 року № 2112 про заробітну плату за 24 місяця перед виходом на пенсію, з урахуванням зазначених в ній сум матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та сум індексації заробітної плати.Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок та постійну виплату призначеної позивачу пенсії державного службовця, з моменту її призначення, а саме 03.12.2013, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в призначеному розмірі 80% заробітної плати, згідно з наданими довідками від 16.12 .2014 року № 2112 про заробітну плату за 24 місяця перед виходом на пенсію, з урахуванням зазначених в ній сум матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та сум індексації заробітної плати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки вважає, вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, тому просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійний виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач - суб»єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.3 КАС України суб»єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1, з 07.06.2012 року перебуваю на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області. Спочатку отримувала пенсію по віку, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 03.12.2013 року отримує пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ) в розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця. Загальний страховий стаж Позивача становить 37 років 02 місяці 21 день, стаж державної служби складає 13 років 08 місяців 12 днів.

Для призначення пенсії було враховано посадовий оклад, доплата за ранг та вислугу років, щомісячні премії та доплата за інтенсивність праці. При цьому інші виплати: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань та індексація не були враховані в розрахунок пенсії державного службовця при призначенні пенсії.

1 лютого 2016 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Києво- Святошинському районі Київської області із заявою про перархунок пенсії, з урахуванням інших виплат: матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань, оплати відпусток у розмірі 80% від складових заробітної плати державного службовця, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок загальнообовязкове державне соціальне страхування та сум індексації заробітної плати. До заяви було додано довідки від 16.12.2014 року № 2112 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 08.02.2016 року № 29/П-01 позивачу повідомлено, що матеріальна допомога не входить до складу заробітної плати державного службовця та є разовою виплатою, тому для включення до заробітної плати для обчислення пенсії, відповідно до Закону № 3723 сум матеріальної допомоги, проведення перерахунку із заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги підстав немає.

В результаті відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у довідці № 2112 середньомісячна заробітна плата, з якої обрахована сума пенсії відповідачем, зменшена.

Дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку з урахування сум матеріальних допомог на оздоровлення, для вирішення соціально - побутових питань та сум індексації заробітної плати вважаю незаконними виходячи з наступного.

Довідка №2112 про заробітну плату для перерахунку пенсії (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарні місяці роботи підряд перед зверненням на пенсію) була подана для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно до форми затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1. В, якій передбачена графа як «інші виплати», до якої включається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, грошові винагороди, індексація та інші надбавки, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч.ч. 2-7 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 35 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, з виплатою матеріальної допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» встановлено, що керівникам надано право, в межах встановленого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогу для впрішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є фонд заробітної плати, то матеріальні допомоги, які виплачувалися відповідно до ст.ст. 33, 35 Закону № 3723-ХІІ з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому являється об'єктом для призначення і перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Відповідно до 4.2 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ та враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного'доходу, з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Виходячи з вищенаведеного, отримувані суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за №1078.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлена законами та іншими нормативноправовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою.

На всі виплати, включені в довідку № 2112, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28 травня 2013 № 21-97а13.

Відповідно до ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, відмова відповідача в проведенні пенсії, з урахування сум матеріальних допомог на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати, згідно з довідками №2112, в призначеному розмірі 80% заробітної плати є незаконною.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Ст. 13 Конвенції, яка гарантовано кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України, передбачено під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави;

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити.

Що стосується заперечення відповідача вони спростовуються зазначеними вище обставинами, а тому судом до уваги не беруться.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 41, 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 1 - 2 Закону України «Про оплату праці», 35, 38, 42, 48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 6, 71, 90, 99, 159, 160, 167 КАС України, суд -

П О СТ А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі про визнання неправомірними дій про відмову в перерахунку розміру пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Києво- Святошинському районі Київської області, щодо відмови в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця, з урахуванням призначеного розміру 80% заробітної плати, згідно з наданими довідками від 16.12.2014 року № 2112 про заробітну плату за 24 місяця перед виходом на пенсію, з урахуванням зазначених в ній сум матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально - побутових питань та сум індексації заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок та постійну виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця, з моменту її призначення, а саме 03.12.2013, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в призначеному розмірі 80% заробітної плати, згідно з наданими довідками від 16.12.2014 року № 2112 про заробітну плату за 24 місяця перед виходом на пенсію, з урахуванням зазначених в ній сум матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А.Я. Волчко