Справа № 826/7454/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7454/16 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до судді Верховного Суду України Гуменюк В.І., судді Апеляційного суду міста Києва Чобіток А.О., судді Подільського районного суду міста Києва Роман О.А., судді Подільського районного суду міста Києва Ларіонової Н.М., судді Апеляційного суду міста Києва Болотова Є.В. про визнання незаконною бездіяльності, визнання нечинним рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до судді Верховного Суду України Гуменюк В.І. (далі - відповідач-1), судді Апеляційного суду міста Києва Чобіток А.О. (далі - відповідач-2), судді Подільського районного суду міста Києва Роман О.А. (далі - відповідач-3), судді Подільського районного суду міста Києва Ларіонової Н.М. (далі - відповідач-4) та судді Апеляційного суду міста Києва Болотова Є.В. (далі - відповідач-5) про визнання незаконною бездіяльності, визнання нечинним рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2016 року відмовлено позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу судду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовною заявою до судді Верховного Суду України Гуменюк В.І., судді Апеляційного суду міста Києва Чобіток А.О., судді Подільського районного суду міста Києва Роман О.А., судді Подільського районного суду міста Києва Ларіонової Н.М., судді Апеляційного суду міста Києва Болотова Є.В. про визнання незаконною бездіяльності, визнання нечинним рішень, зобов'язання вчинити певні дії, суддя суду першої інстанції виходив з положень п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, а саме на те, що дану заяву не належит розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб'єкт владних повноважень" означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Згідно з ч. 1 ст. 351 ЦПК України, судові рішення суду касаційної інстанції оформлюються, видаються або надсилаються в порядку, встановленому статтею 222 цього Кодексу.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що враховуючи приписи КАС України, спірні правовідносини не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач оскаржує до адміністративного суду не дії, рішення чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які пов'язані з управлінськими функціями, а дії, які стосуються здійснення правосуддя відповідно до визначеного законом порядку.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до п. 4.2 рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 3, 4, 5 ст. 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення абзацу 4 ст. 248-3 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності ст. 248-3 ЦПК України), згідно з ч. 1 ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Суд першої інстанці дійшов до правильного висновку та правильно зазначив, що предметом оскарження до адміністративного суду, у даному випадку, є не дії, рішення та/або бездіяльність суб'єктів владних повноважень (у тому числі і суддів), які пов'язані з управлінськими функціями таких суб'єктів, а стосуються тільки здійснення правосуддя.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і не можуть бути предметом оскарження у суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 109 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до судді Верховного Суду України Гуменюк В.І., судді Апеляційного суду міста Києва Чобіток А.О., судді Подільського районного суду міста Києва Роман О.А., судді Подільського районного суду міста Києва Ларіонової Н.М., судді Апеляційного суду міста Києва Болотова Є.В. про визнання незаконною бездіяльності, визнання нечинним рішень, зобов'язання вчинити певні дії підлягають розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до судді Верховного Суду України Гуменюк В.І., судді Апеляційного суду міста Києва Чобіток А.О., судді Подільського районного суду міста Києва Роман О.А., судді Подільського районного суду міста Києва Ларіонової Н.М., судді Апеляційного суду міста Києва Болотова Є.В. про визнання незаконною бездіяльності, визнання нечинним рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 102, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 12 квітня 2016 року.

(Повний текст виготовлено - 21 липня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

ОСОБА_5