Справа № 591/610/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р.Справа № 591/610/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 18.05.2016р. по справі № 591/610/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання рішення незаконним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом , в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову в призначенні соціальної допомоги від 16.11.2015 р. та зобовязати відповідача призначити соціальну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 18.05.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», п.п. 10, 11, 44 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751, п.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно рішення Сумської міської ради від 27.01.2016р. № 254-МР "Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради та їх загальну чисельність" 05.05.2016р. Управління соціального захисту населення Сумської міської ради реорганізовано у департамент із правонаступництвом всіх прав та обов'язків управління.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне в порядку ст. 55 КАС України замінити відповідача по справі Управління соціального захисту населення Сумської міської ради на Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 19.07.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 24.11.2015 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління у позивача 18.10.2014 р. у м. Свердловськ (Луганська область) народилася дитина - донька ОСОБА_2, батьком якої є ОСОБА_3, із яким позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 10,11).

15.10.2015 року позивач звернулася в Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення соціальної допомоги при народженні дитини.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради від 16.11.2015 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні допомоги при народженні з 01.04.2014 року на підставі п. 44 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751 у звязку із відсутністю копії свідоцтва про народження дитини.

Також підставою для відмови у призначенні позивачу заявленої допомоги став пропуск ним шести місячного терміну, встановленого Законом, з дня припинення цієї допомоги.

Позивач, вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, звернулася до суду з вимогами про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності достатніх підстав та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до визначення, що міститься в ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В силу вимог ч.1 ст.13 зазначеного Закону з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Призначення державної допомоги сім'ям з дітьми при народженні дитини передбачено п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

В силу вимог ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Частиною 7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено розмір допомоги при народженні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській області позивачу було видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 І-ЕД № 317510 із зазначенням імені дитини ОСОБА_2.

Відповідно до п.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи (особи) створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 09.09.2015 року № НОМЕР_1, ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території (м. Свердловськ, Луганської області) разом із малолітньою ОСОБА_2, 18.10.2014 р. н. в м. Суми вул. Артема,39, корпус 2.

Враховуючи те, що свідоцтво про народження доньки позивача в силу п.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» було не дійсним та не створювало юридичних наслідків ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.11. 2015 року (справа №591/7251/15-ц) встановлено факт народження 18.10.2014 року громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дитини жіночої статі в м. Свердловськ Луганської області, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах РАЦС України. .

На підставі вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 отримала свідоцтво про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії І-БП № 196297, яке видано 24.11.2015 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №7.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про своєчасність звернення позивача з заявою про призначення допомоги при народженні дитини до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради , оскільки для отримання всіх необхідних документів їй необхідно було звернутися до суду та судом лише 05 листопада 2015 року було прийнято рішення, на підставі якого ОСОБА_1 було видано свідоцтво про народження доньки в органах РАЦС Сумського міського управління юстиції.

Крім того, в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на вищенаведене, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку несвоєчасне звернення батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

При цьому, передбачене ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, положення, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, не дає підстав стверджувати, що даний термін є присічним та не може бути поновленим при наявності поважних причин.

Враховуючи, що відповідачем не наведено інших підстав для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, позивач є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд першої інстанції обґрунтовано скасував рішення Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову в призначенні соціальної допомоги від 16.11.2015 р. та зобовязав відповідача призначити соціальну допомогу при народженні дитини доньки.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова Зарічного районного суду у м. Суми від 18.05.2016 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Крім того, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року відстрочено відповідачу сплату судового збору за подання вказаної апеляційної скарги до прийняття рішення за результатами апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Наведені обставини вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, в сумі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 18.05.2016р. по справі № 591/610/16-а залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір у розмірі 606,32 грн. (шістсот шість ) гривень 32 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 25.07.2016 р.