Справа № 133/792/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 липня 2016 р. Справа № 133/792/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третя особа: не з"явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3

про: визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла з Козятинського міськрайонного суду Вінницької області адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання дій протиправними.

11.07.2016 року ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду справу №133/792/16-а прийнято до провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з 2015 року перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Під час розгляду цивільної справи, позивачу стало відомо, що їхній спільний малолітній син ОСОБА_4 без згоди батька з 15.06.2013 року зареєстрований Управлінням ДМС у Вінницькій області за адресою АДРЕСА_1. В результаті чого, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить суд визнати дії відповідача протиправними.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов, відтворюючи свої мотиви згідно змісту позовної заяви. Крім того, суду зазначив, що на момент рестрації малолітнього сина за зазначеною вище адресою, вони проживали спільно однією сімєю з дружиною та сином в приватній квартирі позивача за адресою: м. Козятин, вул . ОСОБА_5, 65, кв.3.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була завчасно та належним чином повідомлена про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно матеріалів справи, між ОСОБА_1 (позивачем) та ОСОБА_3 (третя особа) у період з 2009 року був зареєстрований шлюб. Під час перебування в шлюбі у позивача та третьої особи народився спільний син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 6).

Козятинським районним сектором Управління ДМС у Вінницькій області 15.05.2013 року зареєстровано ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 11-14).

Проте, позивач (ОСОБА_1О.) вважає дії відповідача противними, оскільки під час проведення реєстрації малолітнього сина позивачем не надано письмової згоди для реєстрації місця проживання дитини.

При вирішення даного спору суд виходив з наступного.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів покладена на Державну міграційну службу України.

Відповідно до пп. 20 п.4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року №405/2011 зазначений орган виконавчої влади здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Відповідно до п.7 Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" від 11.12.2003 р. №1382-IV, відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Положеннями статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно із статтею 3 вказаного вище Закону реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування визначає Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений наказом МВС №1077 від 22.11.2012 року.

Так, відповідно до п.1.3 даного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Положеннями п. 2.3 даного Порядку визначено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, імя, по батькові, стать, дата і місце народження).

Як вбачається із матеріалів справи, на момент здійснення Козятинським районним сектором Управління ДМС у Вінницькій області реєстрації малолітньої дитини ОСОБА_4, позивач та третя особа перебували у шлюбі.

Також в судовому засіданні, позивач підтвердив той факт, що він разом із ОСОБА_6 у 2013 році проживав разом однією сім'єю та вів спільний побут. Подружнє життя припинилось з грудня місяця 2014 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно із частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання, її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно із статтею 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Таким чином, особа, яка не досягла десяти років може бути зареєстрована лише з батьками, або одним із батьків, а тому відсутні правові підстави для визнання дій протиправними щодо здійснення реєстрації та задоволення позову, оскільки з пояснень позивача слідує, що він у 2013 році проживав спільно із своєю дружиною та сином. Позивач не спростував той факт, що місце проживання дитини і матері на той час не співпадало із його місцем проживання.

За наведених обставин суд вважає, що в даному випадку, відповідач не вчиняв протиправних дій при реєстрації малолітньої дитини разом із його матір"ю, оскільки батьки проживали однією сімєю за однією адресою, а відтак для реєстрації місця проживання дитини не було необхідним витребовувати письмової згоди від батька.

Малолітнього ОСОБА_4 Козятинським районним сектором Управління ДМС у Вінницькій області було зареєстровано разом із його матір"ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 13-14).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд також вважає за необхідне застосувати положення ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", якою встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно судової практики: "для матері/батька і дитини головним елементом сімейного життя є можливість постійного спільного проживання" (постанова по справі "МакМайкл проти Сполученого Королевства" (McMichael v. United Kingdom) від 24.02.1995 р., Series A, № 307, р. 55, § 86).

З огляду на встановлені у справі обставини, судом встановлено, що відповідач під час здійснення реєстрації малолітньої дитини керувався тим, що письмова згода другого з батьків надається в разі проживання батьків за різними адресами, а батьки малолітньої дитини перебували у шлюбі, відповідно спільно проживали та були пов'язані спільним побутом.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надане, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для здійснення таких дій, а тому в задоволенні позову про визнання дії Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області щодо внесення 15 червня 2013 року інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 протиправною, слід відмовити.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/. ОСОБА_7

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: