Справа № 336/289/16-а(2-336/55/16)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2016 рокусправа № 336/289/16-а(2-336/55/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Прокопчук Т.С. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач) про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 24 листопада 2015 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1

подала апеляційну скаргу, де просила постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2016 року скасувати та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з 11 січня 1989 року та отримує пенсію по Списку №1, з 1992 року позивачці призначено пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 02 січня 2004 року позивачка набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у зв'язку з чим 24 листопада 2015 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.7).

Листом від 24 листопада 2015 року №260/С-1 відповідач відмовив в переведені пенсії, посилаючись на те що, первинно призначено пенсію за віком довічно та з 01.01.2004 року її вже переведено на пенсію по нормам Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (а.с.8).

Не погодившись з даним рішенням, позивачка звернулась до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, призначаються наступні види державних пенсій: а) трудові: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні.

Стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає такий вид пенсії, як пільгова пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку.

Пільги дострокового виходу на пенсію за віком (Список 1) визначається ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці. - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів Україні, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії ( за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника). призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Таким чином, твердження позивачки про те, що їй призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, спростовується нормами п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в яких чітко зазначено. що пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, Законом України "Про пенсійне забезпечення" передбачені лише пільги дострокового виходу на пенсію за віком (визначення пенсійного віку та кількість необхідного трудового стажу). Розмір пенсії за віком на пільгових умовах обчислюється за нормами Закону № 1058-IV.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу у 2009 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), та її повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, є необґрунтованою, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Крім цього, в матеріалах справи містяться розпорядження УПФУ про неодноразові перерахунки пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову та повторного призначення пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2016 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова