Справа № 204/1901/16-а
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/1901/16-а
Провадження № 2-а/204/48/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача Макарової Т.П.

за участю представника відповідача Матвєєнко Г.М.

за участю представника відповідача Слободянюка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням наданих уточнень, просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у вигляді протиправного ухилення від отримання заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975; визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, що виявилися у перевищенні наданих повноважень та призвели до порушення прав ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975; зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що йому з 30.09.2013 року було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням. При повторному огляді медико-соціальною комісією з 26.05.2015 року встановлена третя група інвалідності, внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а саме внаслідок поранення (контузії) військовослужбовця в період проходження військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, де приймав участь у бойових діях в Демократичній республіки Афганістан в складі ДРА - В/ч 2033 з 17.03.1982 року по 20.06.1983 року. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII. За змістом п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності 01.04.2014 року) у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, визначеному у ст. 16-2 та в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Безспірний факт того, що ОСОБА_1 проходив військову службу в країнах, де велись бойові дії підтверджують надані документи. З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, ОСОБА_1 у 2015 році звернувся до Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату м. Дніпропетровська, які в наступному були направлені до Дніпропетровського обласного військового комісаріату. Дніпропетровський обласний військовий комісаріат листом від 13.11.2015 року №7/3740/7 повідомив про те, що особам, які звільнялися з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України. Також, на заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, до Адміністрації Державної Прикордонної служби України було направлено листа від 03.09.2015 року № 11/Ж-4573, з якого було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, та був звільнений з цієї частини в запас. З метою встановлення органу, який повинний призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності з ПКМУ №975, ОСОБА_1 27 січня 2016 року звернувся з заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги до Служби безпеки України та Міністерства оборони України. Але від Міністерства оборони України до теперішнього часу відповіді не надійшло, навіть конверт із заявою був повернутий в зв`язку із закінченням терміну зберігання. Служба безпеки України відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його заяви (лист від 19.02.2016 року № 21/3/2-ж-1/5). Позивач вважає, що в зв`язку з тим, що у його військовому білеті зазначено, що він звільнений в запас Радянської армії на підставі наказу Міністра оборони СРСР від 26.06.1988 року, то призначати та виплачувати одноразову грошову допомогу має Міністерство оборони України.

Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений Дніпропетровський обласний військовий комісаріат в якості співвідповідача та виключений з кола третіх осіб по справі.

В судовому засіданні представник позивача Макарова Т.П. підтримала вимоги позивача в повному обсязі та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в адміністративному позові.

Представник Міністерства оборони України Матвєєнко Г.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. Також, до суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що пунктом 11 Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військового комісаріату такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. Згідно пункту 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу. Отже, нормативний акт (постанову КМУ від 25.12.2013 року № 975), чітко розмежовує повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України. Але, оскільки Міністерство оборони України не приймала будь-якого рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги позивачу, воно є не належним відповідачем по справі.

Представник Дніпропетровського обласного військового комісаріату Слободянюк Р.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказав, що обласними військкоматами приймаються і формуються документи щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги виключно військовослужбовцям Збройних Сил. 02 листопада 2015 року позивач звернувся до обласного військового комісаріату щодо виплати одноразової грошової допомоги в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. При проведенні перевірки облікових відомостей позивача, встановлено, що останній перебуває у Красногвардісько-Кіровському об`єднаному районному військовому комісаріаті м. Дніпропетровська, на обліку, як учасник бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан, під час проходження військової служби в складі в/ч НОМЕР_1 (117-й Московський ПОГО) Прикордонних військах Комітету Державної Безпеки СРСР. Документів або відомостей щодо отримання контузії, поранення (травми) під час проходження ним строкової військової служби у в/ч НОМЕР_1 в облікових документах військкомату та військовому квитку позивача не відображено. Медичних документів або епікризів про проходження медичного лікування в медичних закладах не має. Оскільки позивач не є військовослужбовцем Збройних Сил, 13 листопада 2015 року в порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про звернення громадян», відповідачем розглянуто заяву позивача та надана відповідь. Зокрема, позивачу роз`яснено належним чином норми, що регулюють порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Разом з цим, повідомлено, що він звернувся з документами не за належністю. Згідно до пункту 17 Порядку визначено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Так як позивач звільнений з в/ч НОМЕР_1 , що входила до складу Середньоазіатського округу КДБ СРСР, останньому запропоновано звернутись до Адміністрації Державної прикордонної служби України. Відповідно до сумісного наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР та КДБ від 02 квітня 1957 року № 0017/00161 (гриф таємно) Прикордонні війська СРСР передано в підпорядкування до складу Комітету держаної безпеки СРСР. Вказаний вище наказ є належним доказом і підтверджує той факт, що Прикордонні війська СРСР входили до складу КДБ з 1957 року. Військова частини НОМЕР_1 (117-й Московський ПОГО), в якій проходив військову службу позивач, згідно переліку військових частин, входила до складу Управління прикордонних військ КДБ Середньоазіатського округу, яке входило до складу Головного управління прикордонних військ КДБ, що, в свою чергу, входила до системи КДБ. Отже, можна стверджувати та дійти до висновку, що в/ч НОМЕР_1 (117-й Московський ПОГО) до складу Збройних Сил СРСР та колишньої Радянської армії не входила. Тому, оскільки позивач був звільнений наказом командира в/ч НОМЕР_1 , що входила до Управління прикордонних військ КДБ Середньоазіатського округу, питання щодо виплати одноразової грошової допомоги особам, які отримали контузію, поранення під час проходження військової служби повинно розглядатись тим відомством, з якого особу звільнено, тобто Прикордонною службою України. Крім того, вказав, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до адміністративного суду з цими вимогами.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні було встановлено, що позивач був звільнений з військової служби в 1988 році, є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан з 17 березня 1982 року по 20 червня 1983 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачами.

З 26 травня 2015 року позивача було визнано інвалідом ІІІ групи, у зв`язку із пораненням та контузією, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою Обласної МСЕК № 5 від 03.06.2015 року серії 10 ААГ № 035095 (а.с.9).

Таким чином, з 26 травня 2015 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від № 975 від 25.12.2013 року у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Відповідно пункту 11 Порядку позивач надав усі належні документи до уповноваженого органу Міністерства оборони, які той повернув позивачу, оскільки позивач звільнений з в/ч НОМЕР_1 , що входила до складу Середньоазіатського округу КДБ СРСР, і йому запропоновано звернутись до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Таким чином, Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда ІІІ групи у зв`язку із пораненням та контузією, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Крім цього, позивач надав усі належні документи до Адміністрації Державної прикордонної служби України для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, але йому у цьому також було відмовлено, на що слід зазначити наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст. 16-2 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІI групи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

З огляду на те, що інвалідність позивачу була встановлена з 26 травня 2015 року, прихожу до висновку, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат при вирішенні вказаного питання повинен був керуватися п. 6 Порядку, затвердженого Постановою 25 грудня 2013 року № 975, та направити документи позивача до головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач - Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача.

Твердження представника відповідача Слободянюка Р.О. про те, що позивачу необхідно звертатися з його документами саме до Адміністрації Державної прикордонної служби України, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання, до складу органів якого (Міністерства) відноситься й Дніпропетровський обласний військовий комісаріат.

Так само не заслуговують на увагу й твердження представника Дніпропетровського обласного військового комісаріату Слободянюка Р.О. про те, що позивачем пропущений встановлений законом строк для звернення до суду з даними вимогами, оскільки чинним законодавством встановлений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, а позивачу, як вказав й сам представник військового комісаріату, було відмовлено в листопаді 2015 року. Тому, позивачем не пропущений строк звернення до суду.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, що виразилися у перевищенні наданих повноважень та призвели до порушення прав ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним вийти за межі вимог ОСОБА_1 для повного захисту його прав, свобод та інтересів.

Так, Кабінетом Міністрів України 25 грудня 2013 року прийнято постанову № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні), та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 1 цього Порядку визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військового комісаріату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно пункту 13 Порядку, керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 року № 530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за № 1294/26071, визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Абзацом 5 п. 4.6. Розділу IV Наказу № 530 передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами. Перелік документів визначених (абз. 5 пункту 4.6.) та форма висновку передбачена додатком 9 Наказу № 530 надсилаються до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним вийти за межі вимог позивача та для повного захисту його прав, свобод та інтересів, зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України направити документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України для розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у вигляді протиправного ухилення від отримання заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та зобов`язання Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що направляв Міністерству оборони України заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до вищевказаного Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, але Міністерство оборони України протиправного ухиляється від отримання вказаної заяви.

Але ж, як вбачається з матеріалів справи позивач направляв вказану заяву на іншу адресу, ніж та що є офіційною адресою Міністерства оборони України. Так, офіційною адресою Міністерства оборони України є: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, яка (адреса) до речі вказана й самим позивачем в його позові, тоді як заява була направлена ним чомусь на адресу: АДРЕСА_1 , з якої конверт був повернутий позивачу за закінченням строку зберігання.

Таким чином, Міністерство оборони України не порушувало законних прав позивача та протиправно не ухилялося від отримання заяви позивача, а позивачем була направлена його заява не за тією адресою.

Тому, в цій частині вимог позивача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», ст. ст. 2, 7-9, 11, 17, 18, 70-71, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, що виразилися у перевищенні наданих повноважень та призвели до порушення прав ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України направити документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України для розгляду його заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Самсонова