Справа № 2а/2470/1312/11
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/1312/11

11:08

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Левчука Д.С.

сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекція у м. Чернівці про визнання незаконними дій і бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовною заявою, з урахуванням клопотання про відмову в частині позовних вимог, в якій просила визнати відмову Державної податкової інспекції у м. Чернівці (далі відповідач, ДПІ), в здійсненні перерахунку їй зарплати з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг неправомірною; скасувати наказ № 208-0 від 27.12.2002 р. та протокол по встановленню стажу, що дає право працівникам на одержання винагороди за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 р. № 1013 станом на 01.01.2003 р.; зобовязати провести перерахунок і повернути суми недоплаченої їй заробітної плати за період з 01.09.1997 р. по 04.03.2003 р. в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

Позов обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно не враховано до стажу роботи, необхідного для виплати винагороди за вислугу років, час роботи на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці і зарплати. Вважає, відмову у включенні економічної роботи на заводі «Кварц»до стажу державного службовця незаконною та такою, що суперечать нормам чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та докази, надані суду.

Відповідачем подано письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких, вважає, позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними та просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що при надані відповідей позивачу на його неодноразові звернення по питанню включення економічної роботи на заводі «Кварц» до стажу державного службовця, ДПІ у м. Чернівці діяла в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавства України та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 р.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити та дали пояснення, аналогічні викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 20.09.2011 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на строк не більше ніж пять днів, про що повідомлено сторони під час проголошення вступної та резолютивної частини. Оскільки закінчення строку виготовлення та підписання повного тексту постанови припало на вихідний день, повний текст постанови виготовлено та підписано судом 26.09.2011 р., тобто в перший робочий день після нього.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, а також дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

На виконання постанови ЦК КПРС і КМ СРСР від 31.12.1966 р. № 10-10-326 наказом Міністра оборонної промисловості СРСР від 05.11.1968 р. № 544т утворено в м. Чернівці «Філію заводу «Арсенал»ім. В.І. Леніна». Відповідно до наказу Міністра оборонної промисловості СРСР № 117 т від 26.03.1973 р. «Філія заводу «Арсенал»ім. В.І. Леніна»перетворена у завод «Кварц». З 26.03.1973 р. підприємство як самостійне входить до складу Міністерства всесоюзного підпорядкування - Міністерства оборонної промисловості СРСР. Відповідно до наказу Міністерства оборонної промисловості СРСР № 2т від 03.01.1990 р. утворено виробниче обєднання «Кварц»(а.с.12).

В подальшому виробниче обєднання «Кварц»в ході приватизації перетворене у відкрите акціонерне товариство «Кварц», а згодом в товариство з додатковою відповідальністю «Кварц».

Як підтверджується матеріалами справи та трудовою книжкою серії БТ-І № 5581664, 23.01.1969 р. позивач була прийнята на роботу на посаду старшого техніка ОКСА в «Філію заводу «Арсенал»ім. В.І. Леніна»(а.с.125-133).

Паралельно позивач в 1969 р. вступила до Чернівецького Державного університету на заочну форму навчання і в 1975 році закінчила повний курс Київського технологічного інституту легкої промисловості за спеціальністю економіка та організація промисловості предметів широкого вжитку та одержала кваліфікацію інженер-економіст, що підтверджується дипломом серії Б-І № 6479913 від 22.06.1975 р. (а.с. 19).

01.09.1970 р. позивача переведено на посаду старшого технолога-проектувальника ОКСА.

10.07.1974 р. позивача переведено на посаду старшого техніка-технолога цеху № 2.

01.10.1974 р. позивача переведено у відділ праці та зарплати на посаду інженера-нормувальника на підставі наказу № 1611/18 від 31.10.1974 р.

01.12.1975 р. позивача призначено на посаду інженера з нормування праці на підставі наказу № 721/18 від 27.11.1975 р.

01.01.1976 р. позивача призначено на посаду інженера-технолога 3 категорії (нормувальника) на підставі наказу № 134/18 від 25.03.1976 р.

01.09.1978 р. позивача переведено на посаду інженера-технолога (нормувальника) у відділ праці і зарплати на підставі наказу № 504/116 від 17.08.1978 р.

01.08.1981 р. позивача переведено на посаду інженера з нормування праці на підставі наказу № 300/104 від 31.07.1981 р.

01.06.1987 р. в звязку з введенням нових умов оплати праці, призначена на посаду інженера з нормування праці 2 категорії на підставі наказу № 127/104 від 29.05.1987 р.

17.07.1989 р. позивача переведено на посаду економіста з планування 2 категорії в цех 416 на підставі наказу № 462 від 19.07.1989 р.

04.01.1993 р. позивача звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 37 від 30.12.1992 р.

04.01.1993 р. позивача прийнято на роботу в Державну податкову інспекцію МФ УРСР по місту Чернівці на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування приватних і колективних підприємств, де працювала на різних посадах до 03.03.2003 р.

На підставі наказу ДПІ у м. Чернівці від 03.03.2003 р. № 29-О, 04.03.2003 р. позивача звільнено з посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу організації документальних перевірок субєктів підприємницької діяльності юридичних осіб управління податкового аудиту і валютного контролю, згідно п. 1 ст. 40 КЗпПУ (у звязку із скороченням штатної чисельності) з правом виходу на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Також судовим розглядом встановлено, що наказом ДПІ у м. Чернівці № 186 від 29.12.2002 р. створено постійно діючу комісію для обчислення стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років та додаткову відпустку згідно Закону України «Про державну службу»(а.с. 115).

На засіданні постійно діючої комісії ДПІ у м. Чернівці по встановленню стажу, що дає право працівникам на одержання винагороди за вислугу років, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 р. № 1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання»та додаткову відпустку згідно Закону України «Про державну службу», позивачу станом на 01.01.2003 р. зараховано до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років час роботи на заводі «Кварц»на посаді економіста по плануванню з 17.07.1989 р. по 04.01.1993 р., що складає 03 роки, 05 місяців, 17 днів, а також час роботи в ДПІ у м. Чернівці з 04.01.1993 р. по 01.01.2003 р., що складає 09 років, 11 місяців, 27 днів. Всього комісією враховано стаж роботи, що дає право позивачу на одержання винагороди за вислугу років 13 років, 05 місяців, 14 днів, що підтверджується протоколом б/н від 27.12.2002 р. (а.с. 10-11).

27.12.2002 р. ДПІ у м. Чернівці видано наказ № 208-О «Про підтвердження стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років працівникам ДПІ у м. Чернівці», яким підтверджено стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років працівникам ДПІ у м. Чернівці станом на 01.01.2003 р., згідно з додатком № 1 протоколом засідання комісії ДПІ у м. Чернівці від 27.12.2002 р.

Дослідженням вказаних письмових доказів встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивачу підтверджено стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років 13 років 05 місяців 14 днів. Проте, час роботи на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці та зарплати в період з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р. позивачу не зараховано до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років,

01.12.2010 р., 24.01.2011 р., 15.03.2011 р. 21.03.2011 р., 08.04.2011 р. та 11.04.2011 р. позивач звернулась із заявами до ДПІ у м. Чернівці щодо зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, час роботи на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці та зарплати в період з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р.

За результатами розгляду вказаних звернень, ДПІ у м. Чернівці надано відповіді від 10.12.2010 р. та від 20.04.2011 р. № 2772/10/04-018 якими відмовило позивачу в зарахуванні до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, час роботи на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці та зарплати в період з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р. (а.с.8, 24-26).

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стосовно не врахування відповідачем до стажу роботи, необхідного для виплати винагороди за вислугу років час роботи позивача на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці 14 років 9 місяців 16 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Дослідженням в судовому засіданні трудової книжки позивача серії БТ-І № 5581664 встановлено, що в період часу з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р. (14 років 9 місяців 16 днів) позивач працювала на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці (інженер-нормувальник) у відділі праці та зарплати.

Згідно інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Кварц», витребуваної судом, вбачається, що на підставі типових положень про відділи та служби підприємства, а також типових інструкцій рекомендованих для застосування в усіх галузях народного господарства, затверджені Державним комітетом ОСОБА_4 Міністрів СРСР по праці та соціальним питанням (1974; 1977 р. р.), на заводі «Кварц»були введені в дію положення про структуру підприємства та посадові інструкції службовців, інженерно-технічних працівників, враховуючи специфіку виробництва та доповнені виконанням необхідних функцій спеціалістів для ефективності роботи підприємства (а.с. 182-183).

Структура заводу «Кварц»складалась з: технічних служб; виробничих служб; економічних служб; постачальницько-збутових служб; служб капітального будівництва; відділу кадрів, інших служб. До економічних служб відносились: планово-економічний відділ; відділ праці та зарплати; бухгалтерія; фінансовий відділ та відділ збуту.

Керівництво економічними підрозділами заводу здійснював заступник директора по економічним питанням (головний спеціаліст), який організовував всю економічну роботу підприємства, а саме планування, технічне нормування, розрахунки економічної ефективності, впровадження нової техніки, наукової організації виробництва та праці, організація заробітної плати.

Завдання відділу, функції відділу, вимоги щодо знань, посадові обовязки та кваліфікаційні вимоги до посади інженера з нормування праці викладено в кваліфікаційному довіднику посад службовців, положенні про відділи і служби.

Кваліфікаційним Довідником посад службовців, затвердженим Державним комітетом ОСОБА_4 Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати (Москва - НИИ труда-1972) встановлено посадові обовязки інженера з нормування праці (нормувальник), згідно яких останній розробляє та впроваджує технічно обґрунтовані норми часу (виробітку), норми обслуговування, застосовує міжгалузеві, галузеві нормативи праці і інші нормативні матеріали. Визначає зміни трудомісткості продукції (робіт, послуг) відповідно до зміни норм. Складає поточні та перспективні плани щодо перегляду норм, зниження трудомісткості. Здійснює контроль за правильністю застосування нормативних матеріалів з праці. Бере участь в розробленні проектів положень про преміювання. Аналізує виконання норм часу (виробітку) , виявляє причини їх не виконання. Бере участь у розробці та впровадженні заходів, які забезпечують виконання норм всіма працівниками, прийомів і методів праці, у вивченні найбільш ефективних прийомів і методів праці та сприяє їх розповсюдженню. Веде облік та звітність про кількість і склад норм, рівень їх виконання. Організовує проведення фотофонометражних спостережень, оброблення та аналіз одержаних даних. Виявляє втрати робочого часу та вивчає причини втрат, розробляє пропозиції щодо їх усунення. Організовує апробацію проектів нормативних матеріалів з праці у виробничих умовах та упровадження їх після затвердження (а.с. 189-191).

Інженера з нормування праці (нормувальник) повинен знати: методичні і нормативні матеріали з організації, нормування і оплати праці; економіку праці і організацію виробництва; основи технології виробництва; методи технічного нормування праці; форми і системи оплати праці; положення про преміювання, тарифно-кваліфікаційні довідники та інші нормативні матеріали; порядок розроблення поточних і перспективних планів про перегляд норм і зниження трудомісткості продукції; методи аналізу показників з праці, вивчення трудових процесів і передових прийомів праці, використання робочого часу; досвід передових вітчизняних та світових організацій щодо технічного нормування; основи трудового законодавства.

Кваліфікаційні вимоги: вища освіта без вимог до стажу роботи або середня спеціальна освіта і стаж роботи на інженерно-технічних посадах.

Положенням про відділи і служби підприємства і посадові інструкції (Видавництво «Экономика»Москва 1974) передбачено, що відділ організації праці та заробітної плати є структурним підрозділом підприємства і у своїй діяльності підпорядковується безпосередньо заступнику директора підприємства по економічних питаннях. Основними завданнями відділу організації праці та заробітної плати є організація праці і заробітної плати, забезпечення підвищення виробництва праці і правильних витрат заробітної плати (а.с. 192-196).

Загальногалузевими кваліфікаційними характеристиками посад керівників, фахівців і службовців, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням від 27.03.1986 р. № 102/6-142 та Секретаріатом Всесоюзної ОСОБА_4 професійних спілок від 27.03.1986 р. № 102/6-142 також встановлено посадові обов'язки інженера з нормуванню праці.

Так, інженер з нормуванню праці розробляє та впроваджує технічно обґрунтовані норми трудових витрат стосовно до конкретних виробничо-технічних умов по різних видів робіт, що виконуються на підприємстві, на основі використання міжгалузевих, галузевих та інших прогресивних нормативів з праці з урахуванням психофізіологічних і соціально-економічних чинників, а також місцеві норми, розраховані на основі технічних даних про продуктивність устаткування, результатів аналізу витрат робочого часу при застосуванні найбільш продуктивних прийомів і методів праці. Аналізує стан нормування, ступінь обґрунтованості і напруженості норм, проводить роботу по поліпшення їх якості, забезпечення рівної напруженості норм на однорідних роботах, виконуваних при однакових організаційно-технічних умовах. Встановлює норми часу (виробітку) на разові і додаткові роботи, пов'язані з відступом від технологічних процесів. Здійснює контроль за дотриманням у встановлюваних нормах вимог раціональної організації праці при розробці технологічних процесів (Режимів виробництва), визначає економічний ефект від впровадження технічно обґрунтованих норм трудових витрат. Перевіряє чинні норми праці з метою виявлення застарілих і помилково встановлених норм, проводить роботу з їх своєчасної заміни новими, більш прогресивними в міру впровадження організаційно-технічних заходів. Визначає чисельність працівників за функціями управління і структурними підрозділами відповідно до галузевих нормативів чисельності, виявляє відхилення фактичної чисельності від нормативної і причини таких відхилень, розробляє пропозиції щодо усунення понаднормативної чисельності. Складає проекти календарних планів перегляду норм на основі намічених до впровадження організаційно-технічних заходів, забезпечують виконання встановлених завдань по росту продуктивності праці. Бере участь у підготовці проектів програм і річних планів удосконалення організації праці на підприємстві. Визначає трудомісткість виробів в результаті здійснення заходів, що забезпечують зростання продуктивності праці і підвищення якості продукції, а також нових видів виробів у зв'язку з впровадженням нової техніки і прогресивної технології, раціоналізаторських пропозицій і винаходів, удосконаленням організації праці і виробництва, розробляє завдання по зниженню нормативної трудомісткості. Вивчає рівень виконання норм, досліджує безпосередньо на робочих місцях ступінь і причини відхилень фактичних витрат праці від нормативних, бере участь у підготовці пропозицій щодо створення необхідних умов для освоєння всіма працівниками норм трудових витрат. Здійснює контроль за своєчасним доведенням до робітників і службовців нових норм і розцінок, правильністю застосування на підприємстві нормативних матеріалів з праці. Бере участь у розробці заходів щодо зниження трудомісткості продукції, у виявленні резервів зростання продуктивності праці за рахунок підвищення якості нормування, розширення сфери нормування праці робітників-погодинників і службовців, з усунення втрат робочого часу і поліпшення його використання, в підготовці пропозицій щодо вдосконалення систем оплати праці, матеріального і морального стимулювання працівників. Здійснює інструктаж робітників по освоєнню нововведених норм. Проводить роботу з вивчення трудових процесів і витрат робочого часу на виконання операцій за допомогою сучасних засобів обчислювальної техніки, комунікацій і зв'язку, аналізує одержані дані, виявляє найбільш ефективні прийоми і методи праці, сприяє їх поширенню. Здійснює контроль за правильністю застосування в підрозділах підприємства нормативних матеріалів з праці (розрядів робіт, розцінок, тарифних сіток і ставок при оформленні первинних документів з обліку виробітку, простоїв, доплат за наявності відхилень від нормальних умов праці тощо). Складає повідомлення про зміни затверджених норм трудових витрат і розцінок. Бере участь у визначенні взаємних зобов'язань адміністрації, робітників і службовців, включаються в колективні договори, по зниженню трудомісткості виробів, підвищенню продуктивності праці, рівня її нормування, у тому числі зобов'язань по збільшенню питомої ваги технічно обґрунтованих норм, а також з організації нормативно-дослідних робіт, що сприяють підвищенню рівня нормування праці, розширення сфери його застосування, розробці міжгалузевих і галузевих нормативних матеріалів з праці. Організовує проведення та здійснює перевірку у виробничих умовах проектів міжгалузевих та галузевих нормативних матеріалів для нормування праці та їх впровадження після затвердження. Веде облік кількості, складу і рівня виконання норм трудових затрат, виконання завдань щодо зниження трудомісткості виробів, застосування технічно обґрунтованих норм, а також економічного ефекту від їх впровадження. Вивчає передовий вітчизняний та зарубіжний досвід в області організації, нормування та оплати праці і використовує його у своїй роботі. Забезпечує складання звітності про стан нормування праці.

Інженер з нормуванню праці повинен знати: постанови, розпорядження, накази, методичні і нормативні матеріали з організації, нормування і оплати праці, методи нормування праці; міжгалузеві та галузеві нормативи трудових витрат, економіку, організацію виробництва, праці та управління; технологічні процеси і режими виробництва; єдину систему технологічної документації; форми і системи оплати праці; положення про преміювання, тарифно-кваліфікаційні довідники та інші нормативні і методичні матеріали, порядок розробки календарних планів перегляду норм і організаційно-технічних заходів з підвищення продуктивності праці, планів організації праці, завдань по зниження трудомісткості виробів; вимоги раціональної організації праці при розробці технологічних процесів (режимів виробництва); методи аналізу стану нормування праці, якості норм, показників з праці, вивчення трудових процесів і найбільш ефективних прийомів і методів праці, використання робочого часу; кошти обчислювальної техніки, комунікацій та зв'язку; основи соціології, фізіології та психології праці; передовий вітчизняний та зарубіжний досвід організації, нормування та оплати праці; основи трудового законодавства, правила і норми охорони праці.

Кваліфікаційні вимоги до інженера з нормуванню праці. Інженер з нормування праці I категорії: вища професійна (технічна або інженерно-економічна) освіта і стаж роботи на посаді інженера з нормування праці II категорії не менше 3 років. Інженер з нормування праці II категорії: вища професійна (технічна або інженерно-економічна) освіта і стаж роботи на посаді інженера з нормування праці або інших посадах, які заміщаються фахівцями з вищою професійною освітою, не менше 3 років. Інженер з нормування праці: повна вища освіта (спеціаліст або інженерно-економічна) освіта без пред'явлення вимог до стажу роботи або середню професійну освіту і стаж роботи на посаді техніка I категорії не менше 3 років або інших посадах, які заміщаються фахівцями з середньою професійною освітою, не менше 5 років.

Враховуючи наведене, суд вважає, що посада інженера з нормування праці є професією економічного спрямування.

Доводи відповідача про те, що посада інженера з нормування праці згідно Класифікатора професій не відноситься до економічного спрямування суд не бере до уваги з таких міркувань.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.1993 р. № 326 «Про Концепцію побудови національної статистики України та Державну програму переходу на міжнародну систему обліку і статистики», наказом Держстандарту від 27.07.1995 р. № 257 затверджено Державний класифікатор України «Класифікатор професій»ДК 003-95, який є складовою частиною державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Розділом «Загальні положення»визначено, що Класифікатор використовується в автоматизованих системах керування для вирішення таких завдань: розрахунків чисельності робітників, обліку складу і розподілу кадрів за професійними угрупованнями різних рівнів класифікації, планування додаткової потреби в кадрах тощо; систематизації статистичних даних з праці за професійними ознаками; аналізу та підготовки до публікації статистичних даних, а також розроблення відповідних прогнозів стосовно зайнятості, доходів, охорони праці, освіти, перепідготовки кадрів, що вивільняються, тощо; підготовки статистичних даних для періодичних оглядів з статистики праці, що розробляються Міжнародною організацією праці (МОП); вирішення питань контролю і аналізу міжнародної міграції, міжнародного набору та працевлаштування трудящих.

Структурно Класифікатор складається із кодів та назв класифікаційних угруповань (розділів, підрозділів, класів, підкласів та груп професій).

Згідно вказаного Класифікатора, який був чинний під час обчислення позивачу стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, професія «Інженер з нормування праці»так само як і «Економіст з праці»входить в групу «Фахівці у галузі праці та зайнятості»(код 2412.2).

Кваліфікаційні характеристики професійних назв робіт містяться у розділі «Професіонали»Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності»Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства від 29.12.2004 р. № 336.

Відповідно до змісту розділу «Завдання та обовязки»інженер з нормування праці розроблює та впроваджує науково обґрунтовані норми трудових витрат з різних видів робіт, що виконуються на підприємстві, на основі використання міжгалузевих, галузевих та інших прогресивних нормативів з праці з урахуванням психофізіологічних і соціально-економічних факторів, а також місцеві норми, розраховані на підставі технічних даних про продуктивність устаткування, результатів аналізу витрат робочого часу із застосуванням найбільш продуктивних прийомів і методів праці. Аналізує стан нормування, ступінь, обґрунтування та напруженості норм, проводить роботу з поліпшення їх якості, забезпечення рівної напруженості норм на однорідних роботах, виконуваних за однаковими організаційно - технічними умовами. Установлює норми часу (виробітку) на разові і додаткові роботи, пов'язані з відступом від технологічних процесів. Здійснює контроль за додержанням у встановлюваних нормах вимог з раціональної організації праці під час розроблення технологічних процесів (режимів виробництва), визначає економічний ефект від впровадження науково обґрунтованих норм трудових витрат. Перевіряє чинні норми праці з метою виявлення застарілих та помилково встановлених норм, проводить роботу з їх своєчасної заміни новими, більш прогресивними в процесі впровадження організаційно-технічних заходів. Визначає чисельність робітників за функціями управління і структурними підрозділами відповідно до галузевих нормативів чисельності, виявляє відхилення фактичної чисельності від нормативної і причини таких відхилень, розроблює пропозиції з метою усунення понаднормативної чисельності. Складає проекти календарних планів перегляду норм на підставі намічених до впровадження організаційно-технічних заходів, які забезпечують виконання встановлених завдань з росту продуктивності праці. Бере участь у підготуванні проектів програм і річних планів удосконалення організації праці на підприємстві. Визначає трудомісткість виробів в результаті здійснення заходів, які забезпечують зростання продуктивності праці і підвищення якості продукції, а також нових видів виробів у зв'язку з впровадженням нової техніки і прогресивної технології, раціоналізаторських пропозицій і винаходів, удосконаленням організації праці і виробництва, розроблює завдання для зниження нормативної трудомісткості. Вивчає рівень виконання норм, досліджує безпосередньо на робочих місцях ступінь і причини відхилень фактичних витрат праці від нормативних, бере участь у підготовці пропозицій з утворення необхідних умов для освоєння робітниками норм трудових витрат. Здійснює контроль за своєчасним доведенням до працівників нових норм і розцінок, правильністю застосування на підприємстві нормативних матеріалів з праці. Бере участь у розробленні заходів із зниження трудомісткості продукції, у виявленні резервів зростання продуктивності праці за рахунок підвищення якості нормування, розширення сфери нормування праці робітників з почасовою оплатою праці та керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, з усунення втрат робочого часу та поліпшення його використання, в підготовці пропозицій з вдосконалення систем оплати праці, матеріального і морального стимулювання працівників. Здійснює інструктаж робітників з освоєння норм, що наново вводяться. Проводить роботу з вивчення трудових процесів і витрат робочого часу на виконання операцій за допомогою сучасних засобів обчислювальної техніки, комунікацій та зв'язку, аналізує одержані дані, виявляє найбільш ефективні прийоми і методи праці, сприяє їх розповсюдженню. Здійснює контроль за правильністю застосування в підрозділах підприємства нормативних матеріалів з праці (розрядів робіт, розцінок, тарифних сіток та ставок під час оформлення первинних документів з обліку виробітку, простоїв, доплат за умови наявності відхилень від нормальних умов праці тощо). Складає повідомлення про зміни затверджених норм трудових витрат і розцінок. Бере участь у визначенні взаємних обов'язків адміністрації і працівників, які включено до колективних договорів, із зниження трудомісткості виробів, підвищення продуктивності праці, рівня її нормування, у тому числі з підвищення питомої ваги науково обґрунтованих норм, а також з організації нормативно-дослідних робіт, які сприяють підвищенню рівня нормування праці, розширенню сфери його застосування, розробленню міжгалузевих і галузевих нормативних матеріалів з праці. Організовує проведення та здійснює перевірку у виробничих умовах проектів міжгалузевих та галузевих нормативних матеріалів для нормування праці та їх упровадження після затвердження. Веде облік кількості, складу і рівня виконання норм трудових витрат, виконання завдань із зниження трудомісткості виробів, застосування науково обґрунтованих норм, а також економічної ефективності їх упровадження. Вивчає передовий вітчизняний та світовий досвід у сфері організації, нормування та оплати праці і використовує його у своїй роботі. Забезпечує складання звітності про стан нормування праці.

Інженер з нормування праці повинен знати: постанови, розпорядження, накази, методичні і нормативні матеріали з організації, нормування і оплати праці; методи нормування праці; міжгалузеві та галузеві нормативи трудових витрат, економіку, організацію виробництва, праці і управління; технологічні процеси та режими виробництва; єдину систему технологічної документації; форми і системи оплати праці; положення з преміювання, відповідні випуски Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та інші нормативні і методичні матеріали, порядок розроблення календарних планів перегляду норм і організаційно-технічних заходів з підвищення продуктивності праці, планів організації праці, завдань із зниження трудомісткості виробів; вимоги раціональної організації праці під час розроблення технологічних процесів, режимів виробництва; методи аналізу стану нормування праці, якості норм, показників з праці, вивчення трудових процесів та найбільш ефективних прийомів і методів праці, використання робочого часу; засоби обчислювальної техніки, комунікацій та зв'язку; передовий вітчизняний та світовий досвід організації, нормування та оплати праці; основи соціології, фізіології та психології праці; основи трудового законодавства.

Кваліфікаційні вимоги. Провідний інженер з нормування праці: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст). Стаж роботи за професією інженера з нормування праці I категорії - не менше 2 років. Інженер з нормування праці I категорії: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст); для магістра - без вимог до стажу роботи, спеціаліста - стаж роботи за професією інженера з нормування праці II категорії - не менше 2 років. Інженер з нормування праці II категорії: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст). Стаж роботи за професією інженера з нормування праці - не менше 1 року. Інженер з нормування праці: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст) без вимог до стажу роботи.

Допитом свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 встановлено, що останні працювали разом з позивачем на заводі «Кварц»на посадах економістів по плануванню та інженерів з нормування праці. Вказували, що в обовязки інженера з нормування праці відділу праці та зарплати входило: розробка та упровадження технічно обґрунтованих норм часу (виробітку) по виготовленню продукції, визначення трудомісткості витрат часу в нормо-годинах кожного виду продукції, розрахунок розцінок для нарахування заробітної плати працівникам, підвищення продуктивності праці, зниження трудомісткості продукції, економія фонду заробітної плати, систематичне удосконалення організації нормування праці та заробітної плати, впровадження методів наукової організації праці та розрахунки економічного ефекту від впровадження. Крім того, в обовязки інженера з нормування праці входило розробка проектів положень про преміювання основних і допоміжних працюючих, нарахування по нормо-годинах і розцінкам в нарядах на оплату праці заробітну плату працівникам з відрядно-преміювальною системою оплати праці, нарахування залежно від відпрацьованого часу заробітну плату допоміжним працівникам при погодинного-преміювальній системі оплати праці, а також нарахування їм премій.

Як видно з дослідженого в судовому засіданні листа Товариства з додатковою відповідальністю «Завод «Кварц»№ 88/104 від 30.03.2011 р., посада інженера з нормування праці у відділі праці та зарплати та економіста з праці за своїми кваліфікаційними характеристиками та посадовими інструкціями мають схожість, спільні завдання, обовязки та знання, а також кваліфікаційні вимоги, а саме розрахунок продуктивності праці, фонду заробітної плати і чисельності робітників, положення про преміювання тощо. В посадові обовязки інженера з нормування праці входило проведення розрахунків заробітної плати та премій по затвердженим нормам та розцінкам в нарядах для працівників з відрядно-преміювальною системою оплати праці (а.с. 13).

Крім того, в листі зазначено, що стаж економічної роботи ОСОБА_9 на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці та зарплати з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р. та економістом по плануванню в транспортному цеху (416) з 17.07.1989 р. по 04.01.1993 р. підтверджується записами в трудовій книжці.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що професія «інженер з нормування праці»є професією економічного спрямування.

Таким чином, відповідач при обчисленні стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, а також відмовляючи здійснити перерахунок заробітної плати, безпідставно не врахував позивачу до стажу роботу на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці і зарплати з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р.

Необґрунтованими також є доводи відповідача щодо пропущення строків звернення до адміністративного суду з позовом.

Так, згідно з нормами Закону України «Про оплату праці»працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ст. 233 Кодексу законів про працю України визначено, що до заробітної плати не застосовується строк позовної давності.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди повинні застосовувати практику Європейського суду з прав людини як джерело права та ураховувати положення ч.2 ст. 8 КАС України щодо застосування принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини право на отримання заробітної плати визнає елементом «майна»відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі Кечко проти України № 63134/00 від 08.11.2005 р. Європейський суд з прав людини відмітив, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність»в цілях вказаного положення. Також суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

З врахуванням наведено, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаним позовом.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу»від 16.12.1993 р. № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII).

Відповідно до частин 2-7 ст. 33 Закону № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, розміри надбавок за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Уряду Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 р. № 1013 затверджено Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів Державної податкової служби, які мають спеціальні звання (далі - Порядок).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи, в т.ч. на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, інженерів-програмістів, інженерів-електриків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової інспекції і зараховані на відповідну посаду.

Судовим розглядом встановлено, що позивач мав спеціальну освіту, працював за фахом на заводі «Кварц»на посадах інженера з нормування праці та економіста з 01.10.1974 р. по 04.01.1993 р., перейшов на роботу до податкової інспекції і був зарахований на посаду державного податкового ревізора-інспектора 04.01.1993 р.

Визначення стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років службовим особам Державної податкової адміністрації та місцевих державних податкових адміністрацій відповідно до п.4 Порядку проводить комісія державної податкової адміністрації з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування за вислугу років. Склад комісії затверджується керівником відповідної державної податкової служби. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівнику відповідної державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років. Спірні питання з приводу встановлення стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років розглядаються відповідними комісіями державних податкових адміністрацій вищого рівня та Державної податкової адміністрації України.

Згідно п. 2 та 3 Порядку винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби щомісячно за фактично відпрацьований час у відсотках виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання у таких розмірах: від 1 до 2 років 5; від 2 до 5 років 10; від 5 до 10 років 20; від 10 до 15 років - 25; від 15 до 20 років 30; від 20 до 25 років 35; від 25 і більше років 40.

Відповідно до довідки ДПІ у м. Чернівці від 08.09.2011 р. № 10365/10/05-013 та від 14.09.2011 р. № 10574/10/05-013, заробітна плата позивача складалась з посадового окладу, доплати за спеціальне звання, надбавки за особливі умови праці, премії по відповідній посаді та винагороди за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 р. № 1013 у 25-відсотковому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не враховано позивачу до стажу роботи, необхідного для виплати винагороди за вислугу років час роботи позивача на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці з 01.10.1974 р. по 16.07.1987 р., що складає 14 років 9 місяців 16 днів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на заводі «Кварц»на посаді інженера з нормування праці у відділі праці та зарплати повинен зараховуватись до трудового стажу, який дає на одержання винагороди за вислугу років працівникам.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно не врахував позивачу період з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р. до стажу роботи, що надає право на одержання винагороди за вислугу років роботу на посаді інженера з нормування праці на заводі «Кварц», а також неправомірно відмовив в здійсненні перерахунку заробітної плати з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу та доплати за ранг, оскільки з урахуванням посади інженера з нормування праці вислуга років позивача складає більше 25 років.

Не бере до уваги суд також доводи відповідача про те, що професія «Інженер з нормування праці»не включена до переліку посад, які дають право на одержання винагороди за вислугу років, оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 р. не конкретизує перелік професій, які дають право на одержання винагороди за вислугу років, а в загальному перелічує посади, які за своїми завданнями та обовязками, а також кваліфікаційними вимогами відносяться до посад бухгалтерів, економістів, фінансистів, інженерів тощо.

Стосовно вимоги про скасування наказу та протоколу суд зазначає таке.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами, 27.12.2002 р. ДПІ у м. Чернівці видано наказ № 208-О «Про підтвердження стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років працівникам ДПІ у м. Чернівці», яким підтверджено позивачу стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років станом на 01.01.2003 р., згідно з додатком № 1 протоколом засідання комісії ДПІ у м. Чернівці від 27.12.2002 р. 13 років, 05 місяців, 14 днів, без врахування до стажу роботи перебування позивача на посаді інженера з нормування праці 14 років 9 місяців 16 днів.

З урахуванням встановлених обставин по справі, суд вважає, що наказ Державної податкової інспекції у м. Чернівці № 208-0 від 27.12.2002 р., що надає право на одержання винагороди за вислугу років працівникам Державної податкової інспекції у м. Чернівці станом на 01.01.2003 р., згідно з додатком № 1 - протоколу засідання комісії Державної податкової інспекції у м. Чернівці від 27.12.2002 р., підлягає скасуванню в частині встановлення ОСОБА_1 стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років 13 років, 05 місяців, 14 днів.

Щодо вимоги про зобовязання відповідача провести перерахунок і повернути суми недоплаченої заробітної плати суд зазначає таке.

Статтею 6 Конституції України визначено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Функцією судів, що визначена ст. 124 Конституції України, є здійснення правосуддя. Дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права перебирати на себе повноваження інших органів державної влади, зокрема у питанні реалізації органом державної податкової служби щодо встановлення стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років встановленої Законом України «Про державну службу»та постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 р.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, суд, у разі задоволення адміністративного позову може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Оскільки, судовим розглядом встановлено, що відповідачем безпідставно не враховано позивачу період з 01.10.1974 р. по 16.07.1989 р. до стажу роботи, що надає право на одержання винагороди за вислугу років роботу на посаді інженера з нормування праці на заводі «Кварц», а також відмовлено у здійсненні перерахунку заробітної плати з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40 % від посадового окладу та доплати за ранг, суд вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню, а тому зобовязує Державну податкову інспекцію у м. Чернівці провести перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.09.1997 р. по 04.03.2003 р. з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40 % від посадового окладу та доплати за ранг.

Частиною 1 ст. 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України в резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Враховуючи встановлені судом обставини по справі, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, з метою забезпечення його належного, своєчасного, правильного та повного виконання, у звязку з чим, в порядку абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, ст. 267 КАС України зобов'язує Державну податкову інспекцію у м. Чернівці в місячний строк подати до Чернівецького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення після набрання даною постановою законної сили.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 94 КАС України визначає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Оскільки, позивачем не понесені витрати по оплаті судового збору, судом не вирішується питання про присудження судових витрат.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 19 та 124, Конституції України, ст. ст. 2, 8, 70, 71, 86, 94, 158, 160 167 та 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати відмову Державної податкової інспекції у м. Чернівці в здійсненні перерахунку ОСОБА_1 заробітної плати з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40 % від посадового окладу та доплати за ранг неправомірною.

3. Скасувати наказ Державної податкової інспекції у м. Чернівці № 208-0 від 27.12.2002 р., що надає право на одержання винагороди за вислугу років працівникам Державної податкової інспекції у м. Чернівці станом на 01.01.2003 р., згідно з додатком № 1 - протоколу засідання комісії Державної податкової інспекції у м. Чернівці від 27.12.2002 р., в частині встановлення ОСОБА_1 стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років 13 років 05 місяців 14 днів.

4. Зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Чернівці провести перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.09.1997 р. по 04.03.2003 р. з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40 % від посадового окладу та доплати за ранг.

5. В порядку абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163, ст. 267 КАС України зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Чернівці в місячний строк подати до Чернівецького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення після набрання даною постановою законної сили.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. З ст. 254 КАС України судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 26.09.2011 р.

Суддя В.К. Левицький