Справа № 161/5731/16-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5731/16-а
Провадження № 2-а/161/355/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Калитюка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк адміністративну справу за адміністративним позовомДемчука ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України у м. Луцьку про визнання протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Луцьку про визнання протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він працював в органах прокуратури Волинської області з 03.04.1996 по 10.04.2012 року та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 2006 року отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, в розмірі 80 відсотків середнього заробітку посади старшого прокурора відділу прокуратури Волинської області.

В березні 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»(в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку, та долучив довідку прокуратури Волинської області № 18-72вих. від 03.02.2016 року про середню заробітну плату.

Листом відповідача від 18.03.2016 року йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що «Згідно п.5 Прикінцевих положень від 02.03.2015 №213-УІІІ Закону України «Про внесення законодавчих актів України щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних з01.06.2015року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, підстави для задоволення Вашої заяви про проведення перерахунку пенсії згідно наданої Вами заяви від 04.03.2016 року та довідки прокуратури Волинської області від 03.02.2016 року №18-72вих. немає. »

Крім того, 25.02.2016 він звернувся до відповідача із заявою про те, що 26.03.2015 року він повідомив Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку про зупинення адвокатської діяльності на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 року ( подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності). На підтвердження надав Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України №000091 від 24.03.2015 року. З цієї дати набув статус непрацюючого пенсіонера.

В квітні-листопаді 2015 року пенсію отримував в повному обсязі, тобто 100 відсотків від нарахованої, як непрацюючий пенсіонер. Однак, починаючи з грудня 2015 року по даний час пенсія виплачується в розмірі 85 відсотків від нарахованої, хоча не займався адвокатською діяльністю, як наслідок - не отримував доходи, що підтверджується довідкою Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № 745 від 07.04.2016 року, тому не може вважатись працюючим пенсіонером. На підтвердження статусу непрацюючого пенсіонера надав копії рішень місцевих судів та просив провести перерахунок і виплату пенсії в повному обсязі як непрацюючому пенсіонеру.

Однак, листом Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку від10.03.2016 року №110/Д-01 (надісланий за допомогою поштового зв'язку24.03.2016 року) йому відмовлено в перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру у зв'язку з тим, що «...Відповідно до абзацу 2 п.1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно поданої заяви від 26.03.2015 року про звільнення Ви надали документ-витяг з Єдиного реєстру адвокатів України про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, що не вважається документом, який засвідчує статус «непрацюючого пенсіонера» відповідно пункту 2.21 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відомостях з реєстру страхувальників на момент подання заяви було зазначено дату про взяття на облік - 30.08.2012 року. Даних про зняття з обліку платника єдиного внеску станом на 26.03.2015року у відомостях з реєстру страхувальників зазначено не було...».

Вважає вказані рішення, зазначені в листах про відмову в перерахунку пенсії протиправними з підстав викладених в адміністративному позові.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення, зазначені в листах Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 18.03.2016 року №134/Д-01 щодо відмови в перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-72вих. від 03.02.2016 року та рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку від10.03.2016 №110/Д-01 про виплату пенсії з грудня 2015 року по даний час в розмірі 85 відсотків від нарахованої, як працюючому пенсіонеру. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області (або його правонаступника) здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області № 18-72вих. від 03.02.2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку виплатити як непрацюючому пенсіонеру нараховану пенсію в розмірі 100 відсотків з грудня 2015 року по даний час. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача.

Позивач в судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримав в повному об'єми з підстав викладених в адміністративному позові. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача, суб'єкта владних повноважень, в судовому засіданні заявлений адміністративний позов не визнав та пояснив суду, що прокуратура Волинської області не мала права видавати довідку про заробітку плату. Закон про проведення перерахунку пенсії скасований, так як прийнято інший, яким не передбачено перерахунок пенсій. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 2000 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, які зазначені в листах Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 18.03.2016 року №134/Д-01 щодо відмови в перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-72вих. від 03.02.2016 року та рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку від10.03.2016 №110/Д-01 про виплату пенсії з грудня 2015 року по даний час в розмірі 85 відсотків від нарахованої, як працюючому пенсіонеру то вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області з 04.09.2006 року, отримує пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

24.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою (а.с. 15), у якій просив провести перерахунок пенсії та виплату пенсії в повному обсязі як непрацюючому пенсіонеру.

Відповідач своїм листом (а.с. 16) відмовив позивачу у вчиненні дій, які просив провести позивач.

Також судом встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що 04.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою (а.с. 17). У своїй заяві просив провести перерахунок пенсії в розмірі 90 % від одержуваної заробітної плати згідно останньої штатної наданої довідки прокуратури Волинської області від 03.02.2016 року № 18-72.

Відповідач своїм листом (а.с. 18) відмовив позивачу у вчиненні дій, які просив провести позивач.

Також судом достовірно встановлено, що 20.08.2012 року позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, яку зупинив з 24.03.2015 р. згідно поданої заяви (а.с. 13). За вказаний період позивач доходу не отримував, оскільки адвокатську діяльність не здійснював (а.с. 19).

За змістом частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначається, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу).

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VIII) від 02.03.2015 року, який набрав чинності 01.04.2015 року, передбачено здійснення виплати призначеної пенсії працюючим пенсіонерам у розмірі 85%, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. При цьому порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширено на всіх пенсіонерів, незалежно від часу призначення пенсії.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач станом на 1 квітня 2015 року перебував на обліку у відповідача, як працюючий пенсіонер, а тому відповідно виплата пенсії йому було призначено у розмірі 85%.

У відповідності до п. 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону, особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості. Таким чином, вирішення питання щодо віднесення особи до непрацюючої залежить від даних, наявних в трудовій книжці, в даних системи персоніфікованого обліку внесків та в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Приймаючи до уваги позицію відповідача, яка висловлена представником в ході судового розгляду справи, що позивачем представлено не всі необхідні вищенаведені документи для підтвердження того, що особа не працює. Однак, саме обставини викладені у поданих документах на думку відповідача дають підстави вважати позивача працюючого особою. Так, зупинення адвокатської діяльності позивачем, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, відповідач не вважає припиненням такої діяльності. Щодо відсутності доходів позивача за весь час реєстрації останнього як адвоката, що підтверджується довідкою, відповідач вважає такі данні не свідчать про те, що особа є непрацюючою, так як позивач з обліку у Луцькій ОДПІ як самозайнята особа не знятий.

Однак судом дане твердження сторони відповідача не приймається до уваги виходячи з наступного.

Оскільки, позивач відносився до категорії самозайнятої фізичної особи, що здійснював незалежну професійну діяльність адвокат, - тому рішення про припинення його діяльності здійснюється уповноваженими органами, що реєструють таку діяльність. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України з 24 березня 2015 року здійснено зупинення незалежної професійної адвокатської діяльності ОСОБА_1. Вказане свідчить, що з моменту набуття чинності 1 квітня 2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 року та його дії з 24.03.2015 року вказують на те, що позивач не здійснював незалежну професійну діяльність, доходу не отримував, а тому неправомірно віднесений відповідачем до категорії «працюючого пенсіонера».

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Так, уст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 22 Конституції України закріплено, що Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Після набуття законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», й до теперішнього часу позивача є пенсіонером, який 24березня 2015 року зупинив діяльність адвоката як самозайнятої особи, тому здійснення виплати відповідачем призначеної пенсії у розмірі 85% є неправомірними діями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. Принципами здійснення правосуддя в адміністративних справах є верховенство права та законність (стаття 7 КАС України). Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права в Україні. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана ВР України (ч.1 ст.9 КАС України). Ратифікованими Україною міжнародними актами: Міжнародним пактом про економічні, соціальні і культурні права, Європейською соціальною хартією та Конвенцією про захист прав і основоположних свобод передбачено, що держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

За змістом позиції законодавця викладеному у статтях 31 і 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що поняття зупинення та припинення адвокатської діяльності, саме за відповідною заявою адвоката, різняться лише в частині можливості відновлення такої діяльності, за умов припинення її у добровільному порядку, проте за наслідками дії для особи вказані поняття є однаковими, що підтверджується відповідно частинами п'ятою і шостою зазначених статей, а саме протягом строку зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати і не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування.

Також приймаючи до уваги те, що визначення стажу адвокатської діяльності полягає у здійсненні адвокатом адвокатської діяльності у передбачених Законом організаційно-правових формах, який відраховується з дня отримання особою права на здійснення адвокатської діяльності. При цьому до стажу адвокатської діяльності не зараховується час, на який така діяльність була зупинена незалежно від підстав такого зупинення. З огляду на таке, вказівка відповідача у своїх запереченнях на позов про те, що особа, адвокатська діяльність якої зупинена (проте не припинена) вважається працюючою є неправильною і неприпустимою.

Також судом приймається до уваги, як вказувалось за пунктом 2.21 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, передбачено перелік документів, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Пунктом 4 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) визначено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно, займаються, зокрема адвокатською діяльністю, підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню. Страхувальником в цьому випадку є сама застрахована особа (пункт 5 статті 14 Закону).

Взяття на облік осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, зокрема тих, що займаються адвокатською діяльністю, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абзац 2 частини 1 стаття 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Таким чином особа, яку внесено до реєстру страхувальників, вважається працюючою з дати, що зазначена в реєстрі, як дата взяття на облік платника єдиного внеску, у випадку позивача це з 20.08.2012 року.

Взяття на облік та зняття з обліку фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність, регламентовано Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Мінфіну України від 9 грудня 2011 р. № 1588, яким передбачено, що для зняття з обліку в територіальних органах Міндоходів України фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну діяльності має бути проведена документальна позапланова перевірка платника податків, та у разі відсутності заперечень територіального органу Міндоходів України щодо здійснення державної реєстрації припинення платника податків і встановлення факту відсутності заборгованості платника податків перед бюджетом щодо сплати платежів.

Щодо позовної вимоги зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області (або його правонаступника) здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області № 18-72вих. від 03.02.2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку виплатити як непрацюючому пенсіонеру нараховану пенсію в розмірі 100 відсотків з грудня 2015 року по даний час.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ чинні й на час призначення позивачу пенсії. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», який був чинний на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини 18, частини 19 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

09.12.2015 року КМ України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів». Пунктом 3 вказаної постанови передбачено у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Нова редакція Закону України "Про прокуратуру" значно звужує зміст та обсяг прав пенсіонерів, яким пенсія була призначена раніше. При перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення йому пенсії станом на 04.09.2006 року.

Вимога про зобов'язання повернути позивачу невиплачені суми також підлягає задоволенню з аналізу спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних відносин, що носять публічно-правовий характер (Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 та Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 (з відповідними змінами) Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії інші виплати відповідно до чинного законодавства), суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності дій зобов'язати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового здору в сумі 1 102,40 гривень. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з Луцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 102,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 19,22 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року, ст. ст. 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ст.ст. 158 - 164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними рішення Луцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області, які зазначені в листах Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 18.03.2016 року №134/Д-01 щодо відмови в перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-72вих. від 03.02.2016 року та рішення від 10.03.2016 року №110/Д-01 про виплату пенсії ОСОБА_1 з грудня 2015 року по даний час в розмірі 85 відсотків від нарахованої як працюючому пенсіонеру та скасувати.

Зобов'язати Луцьке об'єднане Управління пенсійного фонду України Волинської області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області № 18-72 вих. від 03.02.2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов'язати Луцьке об'єднане Управління пенсійного фонду України Волинської області виплатити ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру нараховану пенсію в розмірі 100 відсотків з 01 грудня 2015 року по 24 червня 2016 року включно.

Стягнути з Луцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 102,40 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Постанова в повному об'ємі

складена 02 липня 2016 року