Справа № 802/637/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2016 р. Справа № 802/637/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського О.В.,

Суддів: Віятик Н.В.,

ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання: Шкільної О.С.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача 1 та 2: ОСОБА_3

третьої особа: ОСОБА_4,

за відсутності інших третіх осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Генеральної прокуратури України, прокуратури Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача конкурсна комісія Київського регіонального центру тестування, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7

про: визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, прокуратури Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача конкурсна комісія Київського регіонального центру тестування, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування наказів.

Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати наказ Генерального прокурора України № 735к від 07.12.2015 про призначення керівником Вінницької області ОСОБА_5, накази прокуратури Вінницької області: № 1697к від 11.12.2015 про призначення першим заступником керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6; № 1713к від 11.12.2015 про призначення заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4; № 1714к від 11.12.2015 про призначення заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_7

Позовні вимоги мотивовані тим, що засідання з обговорення результатів проведення співбесід з кандидатами на зайняття адміністративних посад у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області, складення та затвердження списку кандидатів для подання рекомендацій про їх призначення на відповідні посади Комісія проводила неповноважним складом.

Позивач зауважує, що при проведенні конкурсу відповідачі керувались Порядком проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України №98 від 20.07.2015, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31.07.2015 за №929/27374 (Порядок № 98), у п. 13.2 якого вказано, що рекомендація про призначення кандидата на адміністративні посади в місцевих прокуратурах містить інформацію про результати всіх рівнів конкурсу та висновки щодо професійної його придатності, підписується всіма членами Комісії та передається до кадрового підрозділу Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури відповідно до компетенції.

Однак, як зазначає позивач, рекомендація Генеральному прокурору України щодо призначення кандидата на посаду керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області підписана лише чотирма членами комісії: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, підписи інших членів комісії (ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14В.) відсутні. Особливу увагу позивач звертає на відсутність підписів як голови ОСОБА_12 так і заступника голови ОСОБА_13 під рекомендацією, а також підписання рекомендації виключно тими членами Комісії, які прийняли рішення, викладені у протоколі від 05.11.2015 неповажним складом.

Таким чином, на думку позивача, наказ Генерального прокурора України №735к від 07.12.2015 щодо призначення керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області виданий на підставі рекомендації Київської конкурсної комісії від 05.11.2015, яка всупереч п.13.2 Порядку підписана не всіма членами Комісії, а лише чотирма.

Крім того, зазначаючи, що накази прокуратури Вінницької області: № 1697к від 11.12.2015; № 1713к від 11.12.2015; № 1714к від 11.12.2015 видані на підставі рекомендацій Київської конкурсної комісії, на переконання позивача, є обґрунтовані підстави вважати, що вказані рекомендації також підписані не всіма членами Комісії.

Позивач, зазначаючи, що ні Генеральний прокурор України, наказом якого формувались конкурсні комісії та затверджувався відповідний порядок проведення конкурсу, ні прокурор Вінницької області не взяли до уваги вказані вище обставини при підписанні оскаржуваних наказів, вважає такі накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, наданих до суду додаткових письмових поясненнях, та просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Зазначив, що порушення встановленої законом процедури і форми прийняття оскаржуваних рішень мало своїм наслідком порушення його (позивача) права на призначення на адміністративну посаду у Вінницьку місцеву прокуратуру, оскільки відповідно до рейтингового списку після перших двох етапів тестування посів друге місце та міг претендувати на всі чотири адміністративні посади. Натомість на адміністративні посади Вінницької місцевої прокуратури, як зазначає ОСОБА_2, в порушення норм Закону України "Про прокуратуру", Порядку № 98 та наказу Генерального прокурора України "Про утворення конкурсних комісій для забезпечення проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах" були рекомендовані та призначенні кандидати, що після перших етапів тестування набрали менше балів та займали нижчі місця у рейтинговому списку, ніж він (позивач).

На переконання ОСОБА_2, скасування зазначених наказів дозволить йому отримати можливість за результатами відкритого чотирирівневого конкурсу бути призначеним на одну із вакантних посад у Вінницькій місцевій прокуратурі.

Представник відповідачів в судовому засіданні та третя особа ОСОБА_15 підтримали свою позицію, зазначену в письмових запереченнях, та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суть заперечень відповідача та третьої особи зводиться до того, що за оскаржуваними наказами заступника Генерального прокурора України та прокуратури Одеської області виникли правовідносини з питань проходження публічної служби в органах прокуратури України, учасниками яких є роботодавець і відповідні працівники ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Водночас ОСОБА_2 не є учасником даних правовідносин, його законних прав, свобод чи інтересів оскаржувані накази не порушують та не зачіпають, що не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Треті особи конкурсна комісія Київського регіонального центру тестування, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Поряд із цим, суд враховує, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 14.06.2016 подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та письмові заперечення проти позову (вх. № 12032 від 08.06.2016)

Враховуючи належне повідомлення конкурсної комісії Київського регіонального центру тестування та заяви інших третіх осіб, суд прийняв рішення про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи, дослідивши адміністративну справу, суд встановив, що ОСОБА_2 приймав участь у чотирирівневому відкритому конкурсі на зайняття посади керівника, першого заступника та заступників Вінницької місцевої прокуратури.

Пройшовши три етапи конкурсу, позивача було допущено до участі в 4 етапі, яким було психологічне тестування. Після проходження психологічного тесту позивача було запрошено на співбесіду, яка проводилась 05.11.2015 Комісією з метою оцінки його професійних, морально-ділових і управлінсько-організаторських здібностей необхідних для виконання службових обов'язків.

Комісія прийняла рішення щодо затвердження за результатами проведених співбесід рейтингового списку кандидатів на зайняття посад у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області у кількості 16 осіб, серед яких позивач посів сьоме місце, а також затвердила список кандидатів для подання Генеральному прокурору України рекомендацій про призначення керівником місцевої прокуратури одного з трьох кандидатів.

За результатами співбесіди та прийняття рішень щодо осіб, які будуть рекомендовані для призначення на адміністративні посади Комісією був застосований "каскадний принцип". Зазначений принцип передбачає право особи, яке не буде рекомендована Комісію на посаду керівника, або буде рекомендована Комісією, але не буде призначена Генеральним прокурором України, розглядатись як кандидатура для призначення на посаду першого заступника (при наявності відповідної відмітки у заяві на участь у конкурсі). А у випадку, якщо така особа не буде рекомендована Комісією на посаду першого заступника керівника, або буде рекомендована Комісією, але не буде призначена Генеральним прокурором України, то має розглядатись як кандидатура для призначення на посаду заступника (при наявності відповідної відмітки у заяві на участь у конкурсі).

Після проведення співбесід Київською конкурсною комісією було підготовлено та подано Генеральному прокурору України рекомендацію щодо призначення кандидата на посаду керівника Вінницької місцевої прокуратури. У зазначеній рекомендації було запропоновано 3 (три) кандидати: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_17

Крім того, Комісією була подана рекомендація прокурору Вінницької області щодо призначення першого заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області. За наслідками проведення співбесід та комплексного оцінювання результатів проходження попередніх етапів конкурсу та характеризуючих матеріалів комісією запропоновані такі кандидати: ОСОБА_6, ОСОБА_17 та ОСОБА_4

У рекомендації прокурору Вінницької області щодо призначення кандидатів на посади заступників керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області запропоновано призначити чотири кандидати, серед яких зокрема: ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_18

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016, адміністративний позов ОСОБА_2 до конкурсної комісії Київського регіонального центру тестування, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральна прокуратура України задоволено: визнано протиправним та скасовано протокол засідання Київської конкурсної комісії з проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах від 05.11.2015.

За результатами розгляду скарг позивача, направлених до Київського регіонального центру тестування та до Генеральної прокуратури України, Київською конкурсної комісії з проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах 04.12.2015 з позивачем проведено повторну співбесіду.

Протокол повторної співбесіди позивача розміщений на офіційному сайті Генеральної прокуратури України.

Так, згідно з протоколом засідання від 04.12.2015 вирішено затверджений Конкурсною комісією 05.11.2015 за результатами проведених співбесід рейтинговий список кандидатів на зайняття посад у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області залишити без змін.

Наказом Генерального прокурора України № 735к від 07.12.2015 керівником Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області призначено ОСОБА_5 Як зазначено в наказі, підставою для його підписання була заява ОСОБА_5 та рекомендація Київської конкурсної комісії від 05.11.2015. Дана рекомендація була направлена до Генеральної прокуратури України 27.11.2015, що підтверджується копією супровідного листа Київської конкурсної комісії від 27.11.2015, та надійшла до Генеральної прокуратури України 30.11.2015 за вх.№337354-15, що підтверджується копією відповіді Генеральної прокуратури України від 28.04.16 № 19/4-668вих-16 на інформаційний запит позивача.

Наказами прокурора Вінницької області: № 1697к від 11.12.2015 першим заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області призначено ОСОБА_6; № 1713к від 11.12.2015 заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області призначено ОСОБА_4; № 1714к від 11.12.2015 заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури призначено ОСОБА_7 Підставами для підписання наказів були відповідні заяви ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, а також рекомендації Київської конкурсної комісії. Рекомендації прокурору Вінницької області щодо призначення кандидатів на посаду першого заступника та заступників керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області надійшли до прокуратури Вінницької області 11.12.2015 за вх. № 39485вх-15 та № 39520вх-15 відповідно.

Вважаючи зазначені накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які були досліджені в процесі розгляду адміністративної справи, суд брав до уваги такі положення матеріального законодавства.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VІІ), якій згідно пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" набирає чинності з 15.07. 2015, крім:

- пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

- статей 21, 28 - 38, 42, 44 - 50, 62 - 63, 65 - 79 цього Закону, які набирають чинності 15 квітня 2016 року;

- статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

Частиною першою статті 12 Закону №1697-VІІ визначено, що у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону. У вказаному додатку у перелік прокуратур по Вінницькій області входить, зокрема, Вінницька місцева прокуратура Вінницької області.

Частиною другою статті 12 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ визначено, що місцеву прокуратуру очолює керівник місцевої прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Відповідно до пунктів 11, 12 частини першої статті 39 Закону № 1697-VІІ під адміністративними посадами у Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах (крім посад, зазначених у частинах другій і третій цієї статті) є посади: керівника місцевої прокуратури; першого заступника керівника місцевої прокуратури.

Порядок зайняття посади прокурора та порядок звільнення прокурора з адміністративної посади визначений Розділом V Закону №1697-VІІ (ст.ст. 27-42). Водночас, як зазначалося, статті 28 - 38, 42 набирають чинності 15 квітня 2016 року.

У звязку з цим, пунктом 2 частини 51 розділу XIII "Перехідні положення" Закону №1697-VІІ визначено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону призначення на адміністративні посади, передбачені пунктами 11, 12, 13 ч. 1 ст. 39 цього Закону, здійснюється за результатами чотирирівневого відкритого конкурсу, порядок проведення якого затверджується Генеральним прокурором України. Проведення конкурсу забезпечують п'ять конкурсних комісій, до складу кожної з яких входять: а) чотири особи, визначені Генеральним прокурором України; б) три особи, визначені Верховною Радою України.

Конкурсні комісії є повноважними за умови входження до їх складу не менше пяти осіб. У разі невизначення Верховною Радою України в установленому порядку жодної особи комісія вважається повноважною за умови входження до її складу чотирьох осіб. Інформація про оголошення конкурсу, умови, строки, час та місце його проведення, про кандидатів, які подали заяву про участь в конкурсі, та результати конкурсу оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України.

Відібрані конкурсною комісією три кандидати на кожну із зазначених адміністративних посад подаються на розгляд осіб, уповноважених цим Законом приймати рішення про їх призначення на ці посади.

На виконання зазначених вимог наказом Генерального прокурора України "Про утворення конкурсних комісій для забезпечення проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах" № 159 від 21.08.2015 (далі - Наказ № 159), утворено у Дніпропетровському, Київському, Львівському, Одеському та Харківському регіональних центрах конкурсні комісії з проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 вказаного Наказу, діяльність Київської конкурсної комісії поширена на територію м. Києва, Київську, Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Черкаську та Чернігівську області.

Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 Наказу № 159 членами Київської конкурсної комісії визначені: ОСОБА_12 перший заступник Генерального прокурора України, ОСОБА_13 заступник Генерального прокурора України, ОСОБА_9 прокурор Закарпатської області, ОСОБА_8 - начальник управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України. Також членами конкурсної комісії від Верховної Ради України призначені ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_10.

Пунктом 2 Наказу №159 визначено, що комісіям необхідно забезпечити проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах на територіях відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Умови і порядок організації та проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників визначає Порядок проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України № 98 від 20.07.2015, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.07.2015 за № 929/27374 (далі Порядок № 98).

Згідно з п. 1.5 Порядку № 98 відкритий конкурс на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників складається з:

тестування на знання законодавства (професійний тест);

тестування загальних здібностей;

тестування особистісних характеристик (психологічний тест);

співбесіди.

За результатами чотирирівневого конкурсу здійснюється відбір кандидатів для призначення на вищезазначені посади.

Пунктом 4.4 Порядку визначено, що Комісія:

забезпечує відкритість та обєктивність оцінювання під час проведення конкурсу;

формує рейтинговий список та визначає кандидатів для участі в наступному рівні конкурсу;

проводить співбесіду з кандидатами;

здійснює відбір кандидатів на кожну з посад, передбачених пунктами 11 - 13 частини першої статті 39 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до положень пунктів 13.1, 12.2 Порядку № 98 відібрані Комісією три кандидати на кожну посаду керівника місцевої прокуратури подаються на розгляд Генеральному прокурору України, а на посади їх перших заступників та заступників - керівнику відповідної регіональної прокуратури.

Рекомендація про призначення кандидата на адміністративні посади в місцевих прокуратурах містить інформацію про результати всіх рівнів конкурсу та висновки щодо професійної його придатності. Рекомендація підписується всіма членами Комісії та передається до кадрового підрозділу Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури відповідно до компетенції.

Таким чином, з аналізу наведених норм матеріального права слідує, що особа може бути призначена на адміністративні посади місцевої прокуратури в разі успішного проходження тестування на знання законодавства (професійний тест); тестування загальних здібностей; тестування особистісних характеристик (психологічний тест); співбесіди; отримання рекомендації від Комісії, розгляду рекомендації керівником Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури та призначення такої особи з числа рекомендованих керівником відповідної прокуратури.

При цьому повноваження керівника Генеральної прокуратури України та регіональної прокуратури при визначенні на посаду першого заступника та заступника керівника місцевої прокуратури є дискреційними, тобто такими, що надають певний ступінь свободи посадовій особі при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, має можливість самостійно вибрати один із кількох варіантів рішення. Керівник прокуратури наділений повноваженнями, що надають можливість на власний розсуд визначатись з оцінкою кандидата, його професійними, морально-діловими якостями, управлінськими здібностями для призначення на посаду першого заступника та заступника керівника місцевої прокуратури із числа визначених конкурсною комісією.

Позивач стверджує, що прийняття оскаржуваних рішень було наслідком порушення порядку проведення відкритого чотирирівневого конкурсу, що позбавило його можливості бути призначеним на адміністративну посаду у Вінницькій місцевій прокуратурі. На переконання ОСОБА_2, скасування зазначених наказів дозволить йому отримати можливість за результатами відкритого чотирирівневого конкурсу бути призначеним на одну із вакантних посад у Вінницькій місцевій прокуратурі.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України у конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При зверненні до суду позивачу необхідно обрати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завдання адміністративного судочинства необхідно розглядати в аспекті захисту прав, свобод та інтересів осіб у публічно-правових відносинах від порушень з боку публічної адміністрації. При цьому владні управлінські функції повинні здійснюватися суб'єктом владних повноважень саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Тобто, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням. Такої ж самої по суті правової позиції дійшов Верховний суд України у постанові від 10.04.2012 у справі за позовом акціонерного товариства "Санофі-Авентіс Франція".

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту до правовідносин, що склалися між сторонами, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також можна зробити висновок, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовчий характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Відповідно до позиції Конституційного суду України, викладеної в пункті 5 Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2008 від 22.04.2008 в справі № 1-10/2008, "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Позивач оспорює рішення суб'єктів владних повноважень, які за своєю суттю є правовими актами індивідуальної дії, а такі правові акти породжують права й обов'язки тільки того суб'єкта, якому їх адресовано.

Доводи позивача про те, що він є учасником публічно-правових відносин при прийнятті оскаржуваних наказів, оскільки є учасником конкурсу, за результатами якого здійснювалось призначення на адміністративні посади третіх осіб, суд вважає помилковими з огляду на таке.

За оскаржуваними наказами заступника Генерального прокурора України та прокуратури Одеської області виникли правовідносини з питань проходження публічної служби в органах прокуратури України, учасниками яких є роботодавець і відповідні працівники ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Водночас ОСОБА_2 не є учасником даних правовідносин, його законних прав, свобод чи інтересів оскаржувані накази не порушують та не зачіпають.

Відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними рішеннями суб'єктів владних повноважень не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України при вирішенні 15.07.2014 подібного спору в адміністративній справі № 21-273а14 та в постанові від 24.02.2015 (справа № 21-34а15).

Поряд із цим, позивач не навів обґрунтувань того, як саме задоволення позову зможе поновити його порушене право. Доводи позивач про те, що скасування оскаржуваних наказів про призначення на адміністративні посади третіх осіб поновить його право бути призначеним на адміністративну посаду місцевої прокуратури є лише його (позивача) припущеннями.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством надано право керівнику Генеральної прокуратури та керівнику регіональної прокуратури вільного вибору будь-якого кандидата зі списку рекомендованих, не залежно від його місця в рейтинговому списку.

Крім того, відповідно до протоколу засідання Київської конкурсної комісії з проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах від 04.12.2015, що розміщений на офіційному сайті Генеральної прокуратури України, Конкурсною комісією проведено повторну співбесіду з кандидатом на адміністративні посади у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області ОСОБА_2 в звязку з заявленою скаргою кандидата.

За результатами співбесіди кожен присутній член комісії надав свою оцінку кандидату. Підсумовані результати співбесіди кандидата обговорено конкурсною комісію та прийнято наступне рішення: Голова конкурсної комісії запропонував рекомендувати кандидата на зайняття посад у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області у рейтинговому списку за № 6. При голосуванні за зазначене рішення голосували: Голова конкурсної комісії "за", інші присутні члени конкурсної комісії проголосували "проти".

За результатами обговорення та голосування Комісія вирішила:

1. Затверджений Конкурсною комісією 05.11.2015 за результатами проведених співбесід рейтинговий список кандидатів на зайняття посад у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області залишити без змін.

2. Список кандидатів для подання Генеральному прокурору України рекомендацій про призначення керівником місцевої прокуратури, затверджений Комісією 05.11.2015 залишити без змін.

Таким чином, при проведенні повторної співбесіди позивачу повторно надана оцінка як кандидату на зайняття посад у Вінницькій місцевій прокуратурі Вінницької області, однак затверджений Конкурсною комісією 05.11.2015 рейтинговий список кандидатів залишений без змін та рекомендації Комісією позивач не отримав.

В судовому засіданні позивач стверджував, що рішення конкурсної комісії від 04.12.2015 прийнято в порушення вимог Порядку № 98, не одностайно, неповноважним складом, однак суд зазначає, що зазначений протокол не оскаржувався, не визнавався протиправним та те скасовувався, а тому є дійсним.

З урахуванням мотивів позову та результатів, яких позивач хотів досягнути шляхом звернення до суду, навіть у випадку задоволення даного позову, порушені, на думку позивача інтереси та права, не будуть захищені, оскільки передумовою призначення кандидата на адміністративні посади має бути відповідна рекомендація Комісії, яка у позивача відсутня.

Разом з тим суд враховує, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист.

Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на судовий захист, при цьому згідно зі ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, його право не може бути обмежене, однак при встановлених обставинах підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст.ст. 11, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з положеннями ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, третіх осіб, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень і докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідачі у справі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, тому підстави для присудження на їх користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_19

Судді: ОСОБА_20

ОСОБА_1