Справа № 804/728/16
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2016 рокусправа № 804/728/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі ПАТ «НЗФ») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України (далі СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську), в якому просить скасувати винесені відповідачем 19.10.2015 року податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 502 614 грн. та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафну санкцію за платежем податок на додану вартість в розмірі 350 261 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ПАТ «НЗФ» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську в період з 21.09.2015 року по 23.09.2015 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «НЗФ» з питань дотриманням вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Траф Альянс» за період з 01.04.2015 року по 30.06.2015 року, за результатами якої складено акт №108/28-01-47-00186520 від 30.09.2015 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п. 200.4 ст.200, з урахуванням норм п.44.1 ст.44 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит, що призвело до завищення суми відємного значення з податку на додану вартість в загальному розмірі 3 502 614 грн., у тому числі за квітень 2015 року в розмірі 497 425 грн., за травень 2015 року в розмірі 804 850 грн., за червень 2015 року в розмірі 2 200 339 грн.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарг позивача податкові повідомлення рішення залишенні без змін, а скарги позивача без задоволення, після чого позивач оскаржив податкові повідомлення рішення в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно положень ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.201.7, п.201.10 ст.201ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс):податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно вищевказаних норм Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами .201.8., 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норма права дає підстави для висновку, що необхідною умовою для формування податкового кредиту є факт придбання товарів чи послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно чинного податкового законодавства, окрім формальних вимог щодо підтвердження господарської операції первинним бухгалтерськими документами, умовою визнання податкової вигоди платника є її реальність, що визначається не лише фактичною наявністю та рухом активу, але й реальністю виконання операції саме конкретним контрагентом.

Із матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «НЗФ» та ТОВ «Траф Альянс» укладено договір поставки №1502046 від 09.04.2015 року, згідно умов якого постачальник зобовязується передати у власність покупцеві товар, вказаний в специфікації (додатку) до договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і за умовами, передбаченими цим договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем податковому органу у виконання зазначеного договору надані для перевірки первинні бухгалтерські документи, на підставі яких позивачем завищено податковий кредит, що призвело до завищення суми відємного значення з податку на додану вартість за період квітень червень 2015 року в загальному розмірі 3 502 614 грн., які не містять належної інформації щодо походження поставленого на користь позивача товару в ланцюгах взаємовідносин постачальника ТОВ «Траф Альянс» та виробника товару виходячи з наступного.

Згідно Специфікації №1 до договору №1502046 від 09.04.2015 року, контрагент зобовязався у квітні 2015 року поставити позивачу вугілля сорту АМ (фр. 13-25 мм.), виробник ТОВ «Антаріс», за ціною 130 дол./США за 1т., що за курсом НБУ до гривні станом на 09.04.2015 року становило 3 056,34 грн. без ПДВ, загальною кількістю 1000 т. на загальну суму разом з ПДВ в розмірі 3 667 612,26 грн., на умовах поставки DDP станція Нікополь Придніпровської залізниці, згідно з правилами Інкотермс 2010.

Згідно Специфікації №2 до договору №1502046 від 09.04.2015 року, контрагент зобовязався у квітні 2015 року поставити позивачу вугілля сорту АКО (фр. 25-100 мм.), виробник ТОВ «Антаріс», за ціною 175 дол./США за 1т., що за курсом НБУ до гривні станом на 09.04.2015 року становило 4 114,31 грн. без ПДВ, загальною кількістю 1000 т. на загальну суму разом з ПДВ в розмірі 4 937 170,35 грн., на умовах поставки DDP станція Нікополь, Придніпровської залізниці, згідно з правилами Інкотермс 2010.

Згідно Специфікації №3 до договору №1502046 від 09.04.2015 року, контрагент зобовязався у квітні 2015 року поставити позивачу вугілля сорту АШ (фр. 0-6 мм.), виробник ТОВ «Антаріс», за ціною 80 дол./США за 1т., що за курсом НБУ до гривні станом на 09.04.2015 року становило 1 880,83 грн. без ПДВ, загальною кількістю 1000 т. на загальну суму разом з ПДВ в розмірі 2 256 992,16 грн., на умовах поставки DDP станція Нікополь, Придніпровської залізниці, згідно з правилами Інкотермс 2010.

Згідно Специфікації №4 від 12.05.2015 року до договору №1502046 від 09.04.2015 року, контрагент зобовязався у травні, червні 2015 року поставити позивачу вугілля сорту АКО (фр. 25-100 мм.), виробник ТОВ «Антаріс», за ціною 175 дол./США за 1т., що за курсом НБУ до гривні станом на 12.05.2015 року становило 3 603,23 грн. без ПДВ, загальною кількістю 3000 т. на загальну суму разом з ПДВ в розмірі 12 971 628 грн., згідно з правилами Інкотермс 2010.

Із матеріалів справи вбачається, що надані позивачем до перевірки податковому органу первинні документи не містять реквізитів зазначеного в даних специфікаціях виробника товару ТОВ «Антаріс», в наданих висновках випробувальної лабораторії ТОВ «РС Проспера», та ТОВ «СЗЖ Україна» не зазначена інформація про виробника товару, придбаного позивачем в квітні-червні 2015 року.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що відповідно до наданих до перевірки залізничних накладних, вантажовідправником товару на адресу позивача зазначене ТОВ «Проспера», розташоване за адресою: Донецька область, Шахтарський район, с. Молодецьке, вул. Цветочна, буд. 11, товар транспортовано зі станції Постниково Донецької залізниці, яка на час здійснення поставки не була підконтрольна Україні через проведення антитерористичної операції на цій території.

Із залізничних накладних №50803907, №50804079, №50911358, №50854959, №50853985, №50911924 вбачається, що на адресу позивача поставлений товар Антрацит,вугілля марки АС, маркірований вапном, який відповідно до наданих позивачем податкових накладних ним не придбавався; надані позивачем листи від ТОВ «Траф Альянс» №20 від 17.04.2015 року та №34 від 20.04.2015 року щодо допущення помилки зазначення марки поставленого вугілля не є належними доказами реальності угоди поставки.

Відповідно до приписів п.3.4. договору поставки №1502046 від 09.04.2015 року, постачальник разом із товаром, але не пізніше дати поставки, зобовязаний надати покупцю, в тому числі сертифікат якості виробника товару, та/або паспорт якості з відповідною відміткою відділу технічного контролю (ВТК), виданий виробником товару.

Згідно матеріалів справи позивачем податковому органу для перевірки сертифікати походження/якості вугілля не надані; в наданих для перевірки свідоцтвах про якість вугілля, виданих ТОВ «Проспера», зазначений перелік вагонів, інформація в яких по видобутку відсутня, відсутні відомості про розрахунки якості антрациту, а також прізвище,імя та по батькові, підпис бухгалтера; інформація щодо переліку накладних, за якими здійснено перевезення, та номера вагонів не відповідає даним звіту ПАТ «НЗФ» щодо отриманого товару.

Крім того, первинними бухгалтерськими документами не підтверджено здійснення позивачем оплати в повному обсязі отриманого товару, а саме: за договором №1502046 від 09.04.2015 року згідно специфікації №1 заявлена поставка товару разом з ПДВ на суму 3 667 612,26 грн., оплата здійснена частково на суму 634 204,27 грн., відсутні документи оплати в сумі 3 033 407,99грн.; за тим же договором згідно специфікації №2 заявлена поставка товару на загальну суму разом з ПДВ в розмірі 4 937 170,35 грн., згідно специфікації №4 від 12.05.2015 року заявлена поставка товару на загальну суму разом з ПДВ в розмірі 12 971 628 грн., оплата по цим специфікаціям №2,4 здійснена частково на суму 2 704 919,45 грн., відсутні документи оплати в сумі 17 908 798, 35 грн.; згідно специфікації №3 заявлена поставка товару разом з ПДВ на суму 2 256 992,16 грн., оплата здійснена частково на суму 700 000 грн., відсутні документи оплати в сумі 1 556 992,16 грн.

Враховуючи викладене, надані позивачем для перевірки податковому органу первинні документи не є достатніми для підтвердження факту здійснення позивачем господарських операцій з постачання вугілля саме з контрагентом ТОВ «Траф Альянс», і , як наслідок, внесення відповідних даних до бухгалтерського і податкового обліку.

В силу викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську в межах своїх повноважень на підставі акту перевірки правомірно винесені 19.10.2015 року податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2015 року про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень - червень 2015 року у розмірі 3 502 614 грн. , та податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2015 року про нарахування позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість в розмірі 350 261 грн.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова