Справа № 287/38/16-а
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/38/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

22.07.2016

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Ковальчука М.В.

секретаря Дворак Г.П.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувсь до суду з адміністративним позовом до відповідача, управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо відмови в перерахунку йому пенсії на підставі довідки №18/101 від 15.02.2016 року, виданої прокуратурою Житомирської області у звязку із змінами розміру заробітної плати, відповідно до Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 « Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» протиправними та зобовязати УПФ України в Олевському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, відповідно до ст..50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у редакції, яка була чинна на час призначення йому пенсії у розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці №18/101 від 15.02.2016 року, виданої прокуратурою Житомирської області з 01.03.2016 року, та стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовільнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, враховуючи таке.

Позивач зазначив, що з 2009 року позивачу призначено пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати. Згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015р., довідки прокуратури Житомирської області від 15.02.2016 року №18/101, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із розрахунку 80% місячного заробітку на момент звернення із заявою. Однак, відповідач відмовив в перерахунку пенсії.

Судом встановив, що позивач з 2009 року перебуває на обліку в Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.11).

З трудової книжки вбачається, що на підставі наказу № 25 від 18.03.2010 року позивач звільнений за власним бажанням з органів прокуратури у зв"язку з виходом на пенсію за вислугу років (а.с.10).

В березні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати на підставі довідки прокуратури Житомирської області про заробітну плату від 15.02.2016 року №18/101.

Згідно листа відповідача від 11.03.2016 р. № 1083/03, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, відповідно до ч.5 розділу 3 ЗУ від 02.03.2015 р. «213-13 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема згідно Закону України «Про прокуратуру», а відтак раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Зазначена норма не містить вказівки на використання відсоткового розміру визначеного ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» при перерахунку пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Ураховуючи наведене, безпідставним є посилання відповідача, при відмові позивачу у перерахунку пенсії, на зміни внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» за № 213-УІІІ від 02.03.2015 року до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», оскільки вказані зміни, в тому числі розмір відсоткового співвідношення стосуються порядку призначення пенсій прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, тобто 01.03.2016 р., набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» за № 213- VIII від 02.03.2015 року, у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено, що в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України». «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу». «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, є не обґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

З викладених правових норм вбачається, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи ( у зв'язку з переведенням її на інший вид пенсії або за інших обставин ) застосуванню підлягає редакція Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічно правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення пенсії та її максимального розміру, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015, що набрала чинності з 01.12.2015, затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, та у зв'язку з якою працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії з 01.12.2015.

Пунктом 3 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 р. встановлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов"язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" .

Всі зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та інших нормативних актів, які були внесені (прийняті) після призначення позивачу пенсії, зокрема, щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії тощо, не можуть бути застосовані при перерахунку пенсії, а тільки при призначенні пенсії працівника прокуратури. В даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.17, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111, що діяла станом на 2009 рік).

За таких обставин, застосовані стосовно позивача відповідачем положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» за № 213-8 від 02.03.2015 року до ст.. 50-1 ЗУ «Про Прокуратуру» погіршують права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, а тому суперечать Конституції України. До того ж вказані зміни, в тому числі розмір відсоткового співвідношення стосуються порядку призначення пенсій прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Тому суд бере до уваги, що позивачу пенсію призначено до внесення змін в Закон України "Про прокуратуру", які звужують зміст та обсяг існуючих прав. В даному випадку ставиться питання не про її призначення, а про проведення перерахунку на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення пенсії.

Таким чином, посилання відповідача, як на підставу відмови в перерахунку пенсії позивачу на Закон України від 02.03.2015 р. № 213-VIII "Про внесення змін до деяких закодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення ", яка передбачає, що з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема згідно ЗУ «Про прокуратуру» є безпідставними.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими.

Таким чином, відповідач повинен перерахувати ОСОБА_1 пенсію, згідно довідки № 18/101 від 15.02.2016 р., виданої прокуратурою Житомирської області у зв"язку із змінами розміру заробітної плати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла станом на 2009 р.).

Що стосується вимог позовної заяви про перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2016 року, то суд зазначає таке.

Згідно з ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, УПФ України в Олевському районі Житомирської області має здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.03.2016 року, оскільки із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 звернувся до відповідача до 15 числа березня місяця 2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Керуючись: ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії УПФ України в Олевському районі Житомирської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки 18/101 вих. від 15.02.2016 р., виданої прокуратурою Житомирської області у зв"язку із змінами розміру заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Зобов"язати УПФ України в Олевському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії ( 2009 року), у розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці 18/101 вих. від 15.02.2016 р., виданої прокуратурою Житомирської області, з 01.03.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань УПФ України в Олевському районі Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається через Олевський районний суд до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук М. В.