Справа № 804/15498/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності за № 19/2902 від 27.10.2015 р.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив задовольнити позов за викладених в ньому підстав та письмових пояснень.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду письмові заперечення, згідно яких ч. 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безпосереднього доступу до місць будівництва об»єктів. Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду та відповідно не відноситься до переліку органів доходів і зборів, а відтак мораторій на проведення перевірок на відповідача не розповсюджується. Крім того, нармами чинного законодавства України, яке регулює правовідносини у сфері державного архітектурно-будівельного контролю не передбачено обов»язок посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо видачі наказу на перевірку, надсилання на адресу суб»єкта містобудівної діяльності копії направлення на перевірку та відсутній обов»язок щодо надіслання переліку питань, які будуть досліджуватись під час проведення позапланової перевірки.
Згідно із приписами частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року, на підставі направлення від 05 жовтня 2015 року № 704, начальником відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області здійснено спробу провести позапланову перевірку об'єкта будівництва "Будівництво навісу, складу, складу, будівлі сушильної камери, будівлі сушильної камери та будівлі сушильної камери на території ТОВ "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів", розташованого за адресою вул.. Лісопильна, 8 в м. Дніпропетровськ.
Перевіряючого не допущено до проведення перевірки, про що 13 жовтня 2015 року складено Акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі покладених на них функцій.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню та діям відповідача, суд зазначає наступне.
Повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на час виникнення спірних правовідносин визначені статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553.
Відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Згідно статті 41 цього Закону, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до пп.1,2,3 п.2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно - технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.
Згідно п.13 Порядку № 553 встановлено, що суб'єкт містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно - будівельний контроль, має право, зокрема, вимагати від посадових осіб інспекції дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб інспекції службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; отримувати та ознайомлюватися з актами перевірки; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (п.5 Порядку).
Згідно частини 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є:
- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;
- та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання;
- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю);
- обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;
- неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;
- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.
Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду.
Суд зауважує, що зазначена норма закону не передбачає проведення перевірки з метою перевірки достовірності даних наведених у декларації.
Відповідно до абз.1 п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Одразу варто зауважити, що, застосовуючи словосполучення «контролюючі органи» законодавець не уточнює на які саме контролюючі органи розповсюджуються встановлені обмеження.
Вказаний Закон не містить положень про те, що поняття «контролюючі органи», яке вживається у п. 3 Прикінцевих положень цього Закону, необхідно розуміти виключно у визначенні п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України.
Крім того, посилання апелянта на те, що Законом № 71-VIII внесено зміни виключно до Податкового кодексу України, апеляційна інстанція розцінює критично, оскільки «Прикінцевими положеннями» цього ж Закону внесено зміни ще до 19 законодавчих актів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наведене поняття слід застосовувати у розумінні п. 1 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» від 23.07.1998 № 817/98 (далі - Указ № 817/98), відповідно до якого контролюючі органи - органи виконавчої влади, уповноважені від імені держави здійснювати перевірку фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності.
Також, з аналізу абз. 2 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» слідує, що під органами державного нагляду (контролю) слід розуміти уповноважені законом центральні органи виконавчої влади, їх територіальні органи, державні колегіальні органи, органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування.
Таким чином, вимоги п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII стосуються всіх без виключення контролюючих органів, а не лише Державної фіскальної служби України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархібудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Серед основних завдань Держархібудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду щодо здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Крім того, станом на день проведення перевірки діяла постанова Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, до якого входить і Державна архітектурно-будівельна інспекція.
За таких обставин, Державна архітектурно-будівельна інспекція є контролюючим органом у розумінні п. 1 Указу Президента України № 817/98, абз. 2 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому на його перевірки розповсюджуються обмеження, встановлені п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII.
З огляду на викладене, обмеження (мораторій) на проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами в період 2015 - 2016 років стосується всіх без виключення контролюючих органів, у тому числі і Державної архітектурно-будівельної інспекції.
Відповідачем не доведено, що обсяг доходу ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» у 2015 році становив понад 20 мільйонів гривень, а тому перевірку позивача відповідач мав право проводити лише з дозволу Кабінету Міністрів України.
Разом з цим, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про надання дозволу Кабінетом Міністрів України на проведення перевірки.
З огляду на викладене, призначення перевірки ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» у період дії мораторію на проведення перевірок контролюючими органами є протиправним, а тому рішення прийняті за результатом такої перевірки підлягають скасуванню.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 11, 14, 61-72, 86, 94, 158-163, 167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності за № 19/2902 від 27.10.2015 р.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) І.А. Гончарова