Справа № 810/691/16
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року 810/691/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, № від 11.12.2015 року, рішень про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015 року №, №, вимог про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року №Ф- та №Ф-.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Васильківською об'єднано державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014, за результатами якої складено Акт перевірки від 26.11.2015р. № 2193/1703/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

Згідно висновку, викладеному в пункті 4 акту перевірки, позивачем порушено:

ст. 138, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010, із змінами та доповненнями в зв'язку з чим донараховано сума податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 91486,94грн., у т ч. у 2013 році - 77067, 25грн., у 2014 році - 14419,69грн.;

пп. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне не страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ із змінами та доповненням в результаті донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 211639,8грн., у тому числі: за 2013р. на суму 178282,25грн., за 2014р. на суму 33357,55грн.;

п.1 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ із змінами та доповненням в результаті донараховано єдиного соціального внеску на загальну суму 7921,92 грн., у тому числі: за 2013р. на суму 7921,92 грн.;

ст. 51.1 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями) за вказані порушення застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

На підставі Акта перевірки 11.12.2015 року Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято: податкове повідомлення-рішення за № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення за № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на 114 358,67 грн., в т.ч. 91 486,94 грн. за основним платежем та 22 871,73 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; рішення за № про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 42327,96 грн.; рішення за № про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до Позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 1584,38 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 № Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 79 21,92 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 № Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 211 639,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства і на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів було задекларовано дохід за 2013 рік та за 2014 рік, про те, як стверджує позивач, податковий орган дійшов помилкового висновку про безпідставне визначення позивачем доходу і неправомірно нарахував грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб , єдиному внеску та штрафних (фінансових) санкціях.

Тому, позивач вважає висновки перевірки надуманими та не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, рішеннями про застосування штрафних санкцій та вимогами про сплату боргу (недоїмки), оскільки вважає їх протиправними, такими, що суперечать Конституції та Законам України, а також порушують права та законні інтереси позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях до позову.

Відповідачем позов не визнано, заперечення надано суду в письмовій формі, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача Дашевська Т.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову, з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов. В обґрунтування доводів заперечень на позов представник відповідача зазначила, що в ході проведення перевірки позивача податковим органом було виявлено ряд порушень податкового законодавства, що відображено в Акті перевірки, у зв'язку з чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення.

У судовому засіданні 19.07.2016 року судом, на підставі ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд справи у порядку письмового прорвадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши позивача та представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 30.10.2015 року по 12.11.2015 року та з 13.11.2015 року по 19.11.2015 року, на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 та ст.77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. (зі змінами та доповненнями ) та інших законодавчих актів, наказів Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київської області від 20.10.2015р. №350, від 12.11.2015р. №378 та відповідно направлень на перевірку від 30.10.2015р. №320, від 30.10.2015р. №321, від 09.11.2015р. №327, від 09.11.2015р. №326 виданих Васильківською ОДПІ та плану - графіку на 4 квартал 2015р. проведення планових виїзних перевірок, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київської області (інспектором державної податкової служби І рангу) ОСОБА_5, старшим державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київської області (інспектором державної податкової служби II рангу) ОСОБА_6, головним державним-ревізором-інспектором відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_7, головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_8 проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р.

За результатами проведення перевірки було складено Акт від 26 листопада 2015 року №2193/1703/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року».

У ході перевірки встановлено наступні порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

ст. 138, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 із змінами та доповненнями в зв'язку з чим донараховано сума податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 91486,94грн., у т ч. у 2013 році - 77067,25грн., у 2014 році - 14419,69грн.;

п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне не страхування» від 8 липня 2010 року із змінами та доповненням в результаті донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 211639,8грн., у тому числі: за 2013р. на суму 178282,25грн., за 2014р. на суму 33357,55грн.;

п.1 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року із змінами та доповненням, в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску на загальну суму 7921,92 грн., у тому числі: за 2013р. на суму 7921,92 грн.;

ст. 51.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями) за вказані порушення застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

На підставі Акта перевірки 11.12.2015 року Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято: податкове повідомлення-рішення за № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення за № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на 114358,67 грн., в т.ч. 91486,94 грн. за основним платежем та 22871,73 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; Рішення за № про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 42327,96 грн.; Рішення за № про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до Позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 1584,38 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 № Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 7921,92 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 № Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 211639,80 грн.

У той же час, позивач вважає вказані рішення такими, що суперечать вимогам чинного податкового законодавства, а тому оскаржив їх, звернувшись із позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області від 20.03.1997р., номер запису про державну реєстрацію 1626, на податковому обліку в Васильківській ОДПІ перебуває з 20.03.1997р. за №723.

Місцезнаходження Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Згідно з реєстраційними даними і видами господарської діяльності позивача є : розведення свійської птиці, інші види перероблення та консервування фруктів і овочів, діяльність посередників торгівлі товарами широкого асортименту, оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами, неспеціалізована оптова торгівлі, роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах, інший пасажирський наземний транспорт, вантажний автомобільний транспорт.

21.09.2009 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 отримав Ліцензію Міністерства транспорту та зв'язку України щодо надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт». Дозволений вид робіт: - внутрішні перевезення пасажирів автобусами; - внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами. Строк дії ліцензій - необмежений.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, земельного податку.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 11.12.2015 року №, суд зазначає наступне.

Так, згідно абз. 4 Розділу IV Акту перевірки встановленого порушення п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України та застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення форма «Р» від 11.12.2015 р. № .

Положеннями п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України встановлено, що 51.1. платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

В той же час в тексті податкового повідомлення-рішення форма «Р» від 11.12.2015 р. № зазначено, що перевіркою встановлено порушення гл. 4 ст. 176 п. 176.2, пп. а Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу першого підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Однак, перевіркою не встановлено, в розділі 3.2 Акту перевірки (стор. 13) перевіряючими не встановлено саме, що позивач як податковий агент вчинив наступні порушення:

- несвоєчасно або неповністю нараховував податок з доходу, що виплачується на користь платника податку або

- несвоєчасно або неповністю утримував чи сплачував податок з доходу, що виплачується на користь платника податку.

Таким чином зазначені в тексті податкового повідомлення-рішення форма «Р» від 11.12.2015 р. № порушення підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України не відповідають порушенням, встановлені в абз. 4 Розділу IV Акту перевірки порушення, а саме відповідачем не встановлено фактів саме несвоєчасного або неповністю нараховуваного податку з доходу, що виплачується на користь платника податку.

Також відповідач в ході судового розгляду не зміг надати на вимогу суду письмове обґрунтування даного порушення п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України згідно абз. 4 Розділу IV Акту перевірки з посиланням на конкретні первинні документи.

Наведене свідчить про необґрунтованість висновків відповідача щодо порушення позивачем вимог п. 51.1 ст. 51 та підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

Отже, податкове повідомлення - рішення від 11.12.2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 11.12.2015 року № , яким встановлено порушення позивачем вимог ст. 177 п. 177.2 Податкового Кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуг зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

У відповідності до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не відносяться до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що платник податку втрачає право на формування валових витрат лише в тому випадку, коли такі витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, а також якщо такі витрати безпосередньо не пов'язані з господарською діяльністю та одержанням доходу.

Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Так судом встановлено, що за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 задекларував валовий дохід (обсяг виручки) у сумі 2975809, 81 грн. , суму оподаткованого доходу (чистого доходу) у 2013 році - 26606, 26 грн., 2014 р.- 7032, 24грн. та витрати на суму 2813387, 98 грн. в 2013 році та 128784, 33 у 2014 році.

В ході проведення перевірки правильності визначення чистого доходу ФОП ОСОБА_1 відповідачем встановлено його заниження на загальну суму 609912, 95 грн., у тому числі за 2013 рік - 513781. 69 грн., та за 2014 рік на суму -96131. 26 грн. у зв'язку з чим відповідачем донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2013 -2014 року в розмірі 91486, 94 грн.

На думку відповідача, господарські операції позивача з ТОВ «Плюс Атлантик НК», ТОВ «Адоніс» , ТОВ «Західна нафтова компанія», ТОВ «НК Атланта НК» , ТОВ «Плюс Атланта НК» , ПАТ «Київхліб» Хлібокомбінат 12», ТОВ «Бел Оіл» не мали товарного характеру, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними., не підтверджені належними первинними документами, що в свою чергу призвело до встановлення відповідачем порушень формування валових витрат та заниження обов'язкових платежів.

Вказані висновки податкового органу є протиправними та непідтвердженими, у зв'язку з наступним.

Так, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Плюс Атлантик НК" та ТОВ «Адоніс» були укладені договори перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.03.2012 №5 та договір №ДГ-2 від 01.01.2012 р.

Так, за умовами договорів замовник здійснює завантаження і розвантаження товару, а перевізник зобов'язаний надати замовнику автотранспорт по заздалегідь визначеній адресі, завантажитись і доставити товар по вказаній адресі, згідно з накладними та на підставі попередньої усної або письмової заявки.

Відповідно до договорів замовник зобов'язаний надати перевізнику наступні документи: рахунок-фактуру, накладну партію товару, податкову накладну.

Згідно договору ціна за проданий за цим договором товар та загальна вартість партії попередньо узгоджуються покупцем і продавцем і вказуються у накладних.

Загальна вартість товарів, що поставляються за договором дорівнює вартості всіх поставок. У разі доставки товару транспортом перевізника транспортні послуги враховуються сторонами при узгодженні ціни та вартості партії товару.

На підтвердження виконання вказаних договорів, позивач надав до матеріалів справи копії наступних документів: договорів, подорожних листів, картки рахунку:311, видаткової накладної, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних.

Також, між позивачем, як покупцем, та ТОВ «Західна нафтогазова компанія», TOB «НК Атланта HK» ТОВ «Плюс Атланта НК», як постачальники, укладено договір №ЗН-МО-1470 від 04 червня 2013 року, договір №01-2 від 03 січня 2013 року та договір №01-3 від 01 січня 2013 року за умовами якого постачальник зобов'язувався передати, а покупець прийняти й оплатити нафтопродукти в кількості, асортименті, по цінам, в терміни, відповідно до умов договору, додатків та/або видаткових накладних, що є невід'ємними частинами договору.

Згідно п. 1.2 договору товар за цим договором поставляється партіями у порядку та строки згідно специфікації.

Пунктом 2.1.1 договору встановлено, що датою поставки товару є дата, що вказана у відповідній накладній.

Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі товару уповноваженому представнику покупця згідно видаткової накладної (п. 2.4 договору).

У договорі встановлено, що в момент прийняття товару по видатковій накладній покупець (його уповноважений представник) здійснює перевірку товару щодо його відповідності умовам договору по асортименту та кількості. Товар є прийнятим покупцем з моменту підписання видаткової накладної його уповноваженим представником.

Відповідно до п. 3.1 договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, зразкам (еталонам), які встановлюються для даного виду товарів.

Гарантійний строк на поставлені товари встановлюється у відповідності з технічною документацією чи паспортом на кожен вид товарів, що поставляються в рамках даного договору. Гарантійний строк може зазначатися в специфікації чи супровідній документації на товар (п. 2.2.1 договору).

Оплата за товар здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових котів на поточний рахунок постачальника.

На підтвердження виконання вказаних договорів, позивач надав до матеріалів справи копії наступних документів: Договорів, актів виконаних робіт, подорожніх листів, угод про оренду автомобіля, товарно - транспортних накладних.

Так, судом встановлено, що 30 грудня 2011 р. між позивачем та Дочірнім підприємством ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат 12» було укладено договір по наданню послуг експедиційних перевезень хлібобулочних та кондитерських виробів, а саме: договір №177 від 30.12.2011р..

За умовами вищевказаного договору замовник (ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат 12») доручає, а виконавець (ФОП ОСОБА_1В.) приймає на себе зобов'язання по наданню послуг по організації перевезення вантажів у час та пункти вказані замовником. Прийом замовником виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акта прийому виконання робіт, протягом трьох днів після отримання даного акту замовником від виконавця. Вартість робіт визначена у розділі 3 договорів. Грошові кошти перераховуються після підписання акта виконаних робіт на протязі трьох місяців на рахунок виконавця чи авансовими платежами за бажанням замовника.

За умовами вищевказаних договорів замовник (ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат 12») доручає, а виконавець (ФОП ОСОБА_1В.) приймає на себе зобов'язання з надання експедиторських послуг з перевезення вантажів у час та пункти вказані замовником. Прийом замовником виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акта прийому виконання робіт, протягом трьох днів після отримання даного акта замовником від виконавця. Вартість робіт визначена у розділі 3 договорів. Грошові кошти перераховуються після підписання акта виконаних робіт на протязі трьох місяців на рахунок виконавця чи авансовими платежами за бажанням замовника.

У 2013 році позивач надав ДП «ПАТ «Київхліб Хлібокомбінат №12» транспортні послуги на загальну суму 198391, 24 грн. за 2013 рік.

На підтвердження виконання вказаного договору, позивач надав до матеріалів справи копії наступних документів: договору, подорожніх листів, товарно-транспортних накладних, угод про оренду транспорту.

Між позивачем з однієї сторони як Покупцем та з другої сторони з ТОВ «БЕЛ OIЛ» як Постачальникрм укладено договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів №ДГ-002519 від 01.11.2013р.

Згідно п.1.1. Договору постачальник зобов'язується організувати та забезпечувати заправку ПММ автотранспорт покупця, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати відпущені ПММ.

П. 1.2. встановлено, що відпуск ПММ здійснюється у мережі автозаправних станцій постачальника, що працюють під ТМ «БРСМ Нафта», на яких покупець має право отримати ПММ відповідно до умов Договору.

Розрахунки за відпущені через роздрібну мережу АЗС ПММ здійснюється виключно у безготівковій формі:

Бланк дозволу (талон);

Електронно-паливна картка (смарт-картка) літрова;

Електронно-паливна картка (смарт-картка) грошова.

Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ визначається у рахунку-фактури.

На підтвердження виконання вказаних договорів, позивач надав до матеріалів справи копії наступних документів: Договорів, актів виконаних робіт, подорожніх листів, угод про оренду автомобіля, товарно-транспортних накладних.

Крім того, судом встановлено, що за період 2013-2014 рр. позивач, також, здійснював закупівлю пального (бензин А-92, А-95 та дизельне пальне (ДП), контрагентами, у яких здійснювалась закупівля, виступали за 2013 рік: ТОВ «Вестлінг Альянс» - закупівля 6000 л пального на загальну суму 60400,00 грн.; ТОВ «Ерлайф Альянс» - закупівля 15954 л пального на загальну суму 142931,80 грн.; ТОВ «Західна нафтова компанія» - закупівля 1000 л пального на загальну суму 10040,00 грн.

Контрагентами, у яких позивачем здійснювалась закупівля пального, виступали за 2014 рік були: TOB «НК Атланта Плюс» - закупівля 10700 л пального на загальну суму 100325,09 грн.

На підтвердження зазначених вище проведених господарських операцій позивачем було надано договори про закупівлю палива, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

За період 2013-2014 рр. позивач здійснював використання пального (бензин А- 92, А-95 та дизельне пальне (ДП) шляхом використання його господарській діяльності, а саме надання транспортних послуг наступним контрагентам: ТОВ «Адоніс» - 8800 л на загальну суму 84446,00 грн. за 2013 р.; ТОВ «ПЛЮС АТЛАНТАНК» - 7100 л на загальну суму 64090,00 грн. за 2013 р.; ТОВ «Агроветсистем» - 9896 л на загальну суму 91296,00 грн. за 2013 р.; ТОВ «Адоніс» - 6874 л на загальну суму 60658,70 грн. за 2014 р.; ТОВ «Агроветсистем» - 7273 л на загальну суму 70514,31 грн. за 2014 р.

Щодо діяльності позивача з придбання товарів, необхідних для здійснення господарської діяльності з вирощування курчат судом встановлено, що позивач здійснював закупівлю у наступних контрагентів: СТОВ ППР «Зугрецький» - курчата для вирощування; ПП «Валента» - макуха соєва; СФГ «О.Ю.С.» - зернові корми; ТОВ «Юнівет груп» - вакцини; ФОП Сахацький - вакцини; ТОВ «Ветфактор» - кормові добавки; ТОВ «Світ кормів» - кормові добавки; ТОВ «Світ агро» - кормові добавки; ТОВ «Суми технокорм» - кормові добавки; ТОВ «Біоконтакт» - кормові добавки; СВК «Піщанський» - вапняне борошно; ПП «Вибір» - кормові добавки; ТОВ «Подільська аграрна виробнича група» - шрот соняшниковий; ТОВ «Житомирський картонний комбінат» - картонна тара.

Позивач здійснював закупівлю зазначеного вище товару на загальну суму 643917,23грн.

На підтвердження зазначених вище проведених господарських операцій позивачем було надано договори купівлі-продажу товару, подорожні листи, товарно - транспортні накладні, прибуткові накладні.

Реалізація вирощених курчат та яєць здійснювалась наступним контрагентам: ТОВ «Вінпостачсервіс», ФОП ОСОБА_2 та на кінцеве споживання (покупцям - фізичним особам).

Отже, позивачем надано для дослідження та долучення до матеріалів справи копії документів, які підтверджують факт придбання товарів та послуг. а також їх реалізації по зазначеним вище договорам.

Доводи відповідача щодо недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних, так і доводи щодо відсутності товарно-транспортних накладних по певних поставках не беруться судом до уваги, оскільки вказані недоліки являються лише дотриманням чи порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які жодним чином не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства, а також не являється доказом, що господарська операція не відбулась.

Таким чином, за результатами дослідження матеріалів справи, суд дійшов висновку, що первинні документи оформлені у відповідності до вимог ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" .

Відповідачем, у свою чергу, не надано доказів заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за 2013 рік та за 2014 рік на загальну суму 609912, 95 грн.

Отже, судом встановлено, що позивачем в 2013 році та 2014 роках було правомірно задекларовано дохід, що підтверджується первинною документацією, копії якої містяться в матеріалах справи.

Фактів порушення позивачем ст. 177 Податкового кодексу України, податковим органом суду не наведено і не доведено.

Отже, судом встановлено неправомірність збільшення відповідачем чистого доходу позивача у 2013 році та у 2014 році у зв'язку з відсутністю порушень пунктів 177.2, статті 177 Податкового кодексу України, тому податкове повідомлення рішення № від 11.12.2015 року підлягає скасуванню.

Щодо Рішення про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015 року №, Рішення про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015 року №, Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року № Ф- та Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року №Ф- суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року за №2464 (далі - Закон №2464).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4. ч.1 ст.4 цього Закону платниками єдиного внеску є зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

В силу вимог ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини першої статті сьомої Закону №2464 для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з п. 5 ст.8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної першим пункту 1 частини першої статті 7 Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно - правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів економічної діяльності: для ОСОБА_1 становить - 37,66 %.

Відтак, оскільки судом встановлено неправомірність збільшення чистого доходу позивача у 2013 році та у 2014 році у зв'язку з відсутністю порушень пунктів 177.2, статті 177 Податкового кодексу України підстави для донарахування 7921, 92 грн. та 211639, 8 грн. єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і накладення штрафних санкцій у розмірі 42327, 96 грн. та 1584, 38 грн. також відсутні.

Отже, Рішення про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015 року №, Рішення про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015року №, Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року № Ф- та Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року №Ф- прийняті Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, протиправно та підлягають скасуванню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення - рішення № від 11.12.2015 року, податкове повідомлення - рішення № від 11.12.2015 року, Рішення про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015 року №, Рішення про застосування штрафних санкцій за нарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.12.2015 року №, Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року № Ф- та Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року №Ф-, прийняті Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

Стягнути судовий збір у розмірі 3784 грн. 00 коп. (три тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.