Справа № 754/8986/16-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/467/16
Справа №754/8986/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про спонукання до вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що до листопада 1995 року вона проживала у м. Києві і отримувала пенсію за віком, потім виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв"язку з чим виплату пенсії їй було припинено. У 2014 році позивачка звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. У зв"язку із відмовою, позивачка звернулася до суду і постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2015 року позов було задоволено, зобов"язано відповідача поновити виплату пенсії. Судом рішення набрало законної сили і було подано на виконання. Але після виконання відповідачем судового рішення розмір пенсії позивачки склав 7, 20 грн. (розмір пенсії на момент припинення виплати у гривневому еквіваленті). Але вона вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки розмір пенсії не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений у державі. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов"язати відповідача перерахувати її пенсію за віком з дати поновлення виплати із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним законодавством та здійснювати в подальшому перерахунок розміру пенсії на підставі змін у пенсійному законодавстві.

Стороною відповідача у передбачений законом строк не надано заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

При розгляді справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України. У 1995 році позивачка виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, у зв"язку з чим нарахування та виплату пенсії їй було припинено.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, визнано протиправною бездіяльність управління пенсійного фонду щодо непоновлення виплати їй пенсії, а також зобов"язано Управління поновити та виплачувати пенсію позивачці на зазначеній в заяві банківських рахунок з 01.07.2011 року. Судове рішення набрало законної сили.

Листом Управління від 23.06.2016 року позивачку було повідомлено про те, що їй нараховано пенсію у розмірі 7, 20 грн. (розмір пенсії на момент припинення виплати в гривневому еквіваленті).

Не погоджуючись із розміром нарахованих пенсійних виплат, позивачка звертається до суду з даним позовом.

Згідно із ч. 3 ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, виплату пенсію було поновлено позивачці на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2015 року.

Виплата пенсії була поновлена позивачці згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, на підставі наявних у матеріалах пенсійної справи документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно із ч. 1 ст. 43 Закону перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 4-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для осіб, які втратили працездатність було установлено з 1 січня 2014 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 949 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" для осіб, які втратили працездатність було установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 грудня - 1074 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" для осіб, які втратили працездатність, було установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 01 січня 2016 року - 1074, 00 грн., з 01 травня 2016 року - 1130, 00 грн., з 01 грудня 2016 року - 1247, 00 грн.

З огляду на зазначене пенсія позивачки, починаючи з січня 2014 року, не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивачки про зобов'язання проводити виплату пенсії з урахуванням вимог діючого законодавства.

Крім того, виплата пенсії повинна здійснюватися позивачці з урахуванням індексації з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КАС України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пічкур проти України", право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, позивачка, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як громадянин України, проживаючий на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 42 Закону передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Таким чином, позивачка має такі ж самі конституційні права, як громадянин України, які проживають на території України, це також стосується її права як на виплату пенсії, так і на індексацію та інші перерахунки таких виплат.

Відповідно до вимог ст.. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов′язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов′язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також судом приймаються до уваги вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб′єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач під час розгляду справи не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у нарахуванні пенсії відповідно до вимог діючого законодавства, чим порушив її права та законні інтереси, які підлягають поновленню шляхом зобов"язання відповідача перерахувати пенсію позивачці.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про спонукання до вчинення дій - задовольнити.

Зобов′язати Лівобережне об"єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати поновлення виплати - 01.07.2011 року - із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним законодавством та здійснювати в подальшому перерахунок розміру пенсії на підставі змін у пенсійному законодавстві.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: