Справа № 807/2271/15
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2016 рокум. Ужгород№ 807/2271/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2,,

відповідача: Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області - представник Подойма Н.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок фізичних осіб в розмірі 25 000,00 грн. З даним податковим повідомленням-рішенням позивач не погоджуюся та вважає його незаконним у зв'язку із тим, що у нього відсутній об'єкт оподаткування в розумінні статті 267 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у адміністративному позові та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях. Зазначила, що згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 розд. XII Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 - VI із змінами та доповненнями об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 ПКУ перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше. Дата першої реєстрації автомобіля КІА МОНАVЕ, об'єм циліндрів двигуна 3 778 куб.см., є - 08.10.2010 року. Таким чином, строк використання даного автомобіля розпочався з 08.10.2010 року та з врахування строку визначеного п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПКУ закінчився до 08.10.2015 року. Оскільки сплив 5 річного строку використання (від дати першої реєстрації) автомобіля припадає на 2015 рік. (08.10.2015), то ставка податку розраховувалася у відповідності до п.267.4 ст. 267 ПКУ з розрахунку на календарний рік (з 01.01.2015 по 31.12.2015) у розмірі 25000,00 гривень. А отже, представник відповідача, зауважує, що законодавчо обґрунтовані обставини справи підтверджують правомірність винесення податкового повідомлення - рішення від 30.06.2015 №247-17 про визначення суми податкового зобов'язання з транспортного податку фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. На підставі наведеного вище, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області винесено податкове повідомлення-рішення №247-17 від 12.06.2015 року яким ОСОБА_1 нараховано транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.( а.с. 10).

Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суму податку було визначено на підставі п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, а саме: сплата транспортного податку власників легкових автомобілів з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 см. куб. на 2015 рік за автомобіль марки КІА МОНАVЕ, об'єм циліндрів двигуна 3 778 куб.см.,2010 р/в, державний номер НОМЕР_1, дата реєстрації - 08.10.2010 р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.11.2014 року, ( а.с. 11)

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-Ш "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи", з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України - "Транспортний податок".

Згідно з п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України , платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (п. 267.4 ст. 267 ПК України).

У відповідності до ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Згідно з підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватися за календарний рік, а не за будь - які 12 місяців за вибором податкового органу.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові №21 -94а13 від 16.04.13року.

Як зазначалось вище, автомобіль марки КІА МОНАVЕ, об'єм циліндрів двигуна 3 778 куб.см.,2010 р/в, державний номер НОМЕР_1, дата реєстрації - 08.10.2010 р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.11.2014 року

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зареєстрований та використовується з 2010 року, тобто протягом податкових періодів з 01.01.10р. по 31.12.10р., з 01.01.11р. по 31.12.11р., з 01.01.12р. по 31.12.12р., з 01.01.13р. по 31.12.13р., з 01.01.14р. по 31.12.14р., а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років, суд приходить до висновку, що у 2015 році автомобіль позивача вже не є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України, відтак контролюючим органом неправомірно нараховано транспортний податок позивачу.

Варто також зауважити, що транспортний податок у відповідності до підп.10.1.1 п.10.1 ст.10 та підп.265.1.2 п.265.1 ст.265 ПК України, відноситься до місцевих податків.

Одним із принципів податкового законодавства, згідно з положеннями підп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України є стабільність, зміст якого полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш, як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх. ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо податків, визначені в ст. 12 ПК України.

Згідно ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків. Відповідно до ст. 265 ПК України, однією із складових податку на майно є транспортний податок.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України. Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

У відповідності до пп. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з позицією Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office ( Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Натомість судом встановлено, що Ужгородською міською радою встановлено транспортний податок лише 16.01.15р., згідно рішення сесії ради № 1618. Рішенням від 09 липня 2015 року № 1747 затверджено положення про транспортних податок згідно з додатком № 2, яке опубліковане 14 липня 2015 року, за яким ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, практику Європейського суду з прав людини та дату рішень органу місцевого самоврядування, яким встановлено транспортний податок, суд вважає, що обов'язок зі сплати цього податку до місцевого бюджету міста Ужгорода у фізичних осіб виникає з 2016 року - наступного бюджетного періоду.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене вище, аргументи, якими відповідач доводить правомірність нарахування транспортного податку у відповідності до ст. 267 ПК України, є безпідставними, а тому прийняте на основі таких висновків податкове повідомлення -рішення №247-17 від 12.06.2015 року не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно.

Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.13р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підставними, а тому такі слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області № 241-17 від 12 червня 2015 року.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень, 20 коп.) грн.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяТ.В. Скраль