Справа № 239/595/15-а
Суддя: Пархоменко О. Ф.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Новогродівський міський суд Донецької області

в складі: головуючого судді Пархоменка О. Ф.

при секретарі Пригоді О. В.

з участю : позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новогродівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання рішення МСЕК від 10.01.2001 року неправомірним, його скасування та зобов»язання провести повторну МСЕК,

В С Т А Н О В И В:

17.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання рішення МСЕК від 10.01.2001 року неправомірним, його скасування та зобов»язання провести повторну МСЕК, вказуючи на те, що в січні 2001 року йому була встановлена 3 група інвалідності за загальним захворюванням- ревматологічному захворюванню, як спричиненому та такому, що не має причин до походження, за винятком характерних особливостей організма до само захворювання, а не фактична причина, в зв»язку з чим відмовлено в належній соціальній допомозі. Висновки ґрунтуються на Висновку представника Донецької обласної СМЕ, якій не вдалося встановити причини захворювання. Оспорювання даного рішення СМЕ є для нього дуже важним, так як на вищому експертному рівні України було визнано, що дане гостре ревматологічне захворювання є наслідком сукупності посттравматичних та пуль- монологічних порушень стану здоров»я. Захворювання прогресує і це підтверджено всіма інстанціями. В зв»язку з Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Наказом Міністертсва охорони здоров»я України №561 від 05.09.2011 року рішення комісії може бути оскаржено до суду в установленому законодавством порядку. Тому він просить суд скасувати висновок МСЕК №2 м.Донецька в частині безпричинності всіх питань, що стосуються гострого ревматологічного захворювання, визнати його неправомірним. Просить визнати неправомірним та скасувати висновок обласної МСЕК №2 м.Донецька від 10.01.2001 року. Просить зобов»язати провести повторний МСЕК для з»ясування причин виникнення його діагнозу, вказавши в графі діагноз, а саме: посттравматичний деформуючий остеартроз з поразкою колінних суглобів, виробнича травма 2000 року, остеопороз хребту з поліневричним синдромом посттравматичного походження травми 1996 року, посттравматичний привичний вивіх лівого плечового суглобу з больовим синдромом, наслідки виробничої травми 1992 року; посттравматичний деформуючий артроз першої пясної кістки- наслідки виробничої травми 02.10.1995 року; хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легенів, пневмосклероз, астма, вузлова еритема рецидівіруюча течія- захворювання загальне, визнане сукупністю вищевикладених діагнозів.

Позивач в судовому засіданні підтримує заявлені вимоги, наполягає на їх задоволенні. При цьому пояснив, що факт отримання ним виробничої травми в 1992 році був досліджений Новогродівським міським судом при розгляді справ, за якими рішення були ухвалені 24.07.2002 року та 30.06.2004 року. З рішенням МСЕК від 10.01.2001 року він був ознайомлений одразу після його постановлення, але його до теперішнього часу не оскаржував, так як боявся лікарів, які йому погрожували, що його буде направлено на лікування в психічний диспансер. До Новогродівської міської лікарні з приводу направлення для проходження МСЕК він не звертався.

Представник відповідача позов не визнає, так як вважає висновок МСЕК від 10.01.2001 року законним, та взагалі не розуміє вимоги позивача.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного:

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1991 року працював на шахті «Росія» ДП «Селидіввугілля» та був звільнений 11.03.2001 року за ч.2 ст.40 КЗпП України, в зв»язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров»я.

Згідно висновку МСЕК № 169148 від 24.12.1999 року ОСОБА_1 встановлена первинно третя група інвалідності за трудовим каліцтвом, на строк до 24.12.2000 року; діагноз МСЕК: наслідки травми ( копія в матеріалах справи).

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом,- продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущенного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засідання на розсуд суду.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач звернувся до суду з первинним позовом 17.09.2015 року. Наполягає на оскарженні саме висновку МСЕК від 10.01.2001 року (копія витягу із акту огляду УМСЕК за №243488 від 10.01.2001 року в матеріалах справи арк. спр.19). В своїх поясненнях позивач вказав, що з висновком вказаної МСЕК він одразу був ознайомлений, але його тоді не оскаржував, так як боявся лікарів, які йому погрожували, що його буде направлено на лікування в психічний диспансер. Позивач не надав суду клопотання про поновлення цього строку та не вказав підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. При цьому він неодноразово звертався до суду з питань встановлення факту трудового каліцтва, встановлення причинного зв»язку захворювання та інше. Останній позов до Новогродівського міського суду був розглянутий 03.09.2010 року та рішення ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.11.2010 року залишено без змін, та набрало законної чинності 11.11.2010 року, саме з цього часу суд відраховує строк звернення до адміністративного суду, та так як позов позивачем було надано з порушенням строку звернення до суду, вимоги позивача в частині визнання ріщення МСЕК від 10.01.2001 року неправомірним та його скасування підлягає залишенню без розгляду.

Щодо вимог позивача про проведення повторної МСЕК з встановленим діагнозом: посттравматичний деформуючий остеартроз з поразкою колінних суглобів, виробнича травма 2000 року, остеопороз хребту з поліневричним синдромом посттравматичного походження травми 1996 року, посттравматичний привичний вивіх лівого плечового суглобу з больовим синдромом, наслідки виробничої травми 1992 року; посттравматичний деформуючий артроз першої пясної кістки- наслідки виробничої травми 02.10.1995 року; хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легенів, пневмосклероз, астма, вузлова еритема рецидівіруюча течія- захворювання загальне, суд вважає, що:

Згідно положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1317 від 03.12.2009 року, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі- особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров»я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюванніми, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров»я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності.

Згідно ст.9,10,11 вищевказаного Положення інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою КМУ від 25.08.2004 року №1112, або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві. Інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченого переліком професійних захворювань, затвердженим Постановою КМУ від 08.11.2000 року №1662 встановлюється у разі наявності акту розслідування хронічного професійного захворювання, складеного за формою, згідно з додатком 15 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань, і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 25.08.2004 року №1112, та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров»я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань. Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках) ушкодження здоров»я яких пов»язане з виконанням ними трудових обов»язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідницького інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Тоді як позивач до лікувально-профілактичного закладу охорони здоров»я для направлення на МСЕК не звертався, необхідних документів для цього не надавав, зокрема акту розслідування професійного захворювання та акту за формою Н-1, які необхідні для МСЕК при встановленні інвалідності, що настали внаслідок професійного захворювання чи наслідки виробничої травми, позивачем також не надавались, так як вони взагалі не існують.

Посилання позивача на те, що в рішеннях Новогродівського міського суду Донецької області від 24.07.2002 року та 30.06.2004 року був досліджений факт виробничої травми з ОСОБА_1, є хибним, так як саме цими рішеннями були розглянуті вимоги позивача про зобов»язання адміністрації шахти «Росія» Державного підприємства «Селидіввугілля» про встановлення факту трудового каліцтва та видачі акту за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, та П-4 про профзахворювання, за фактами отримання травми лівого плечового суглобу 05.10.1992 року та факту отримання травми колінного суглобу 26.08.2000 року. Але рішеннями по цим вимогам позивачу було відмовлено, в зв»язку з відсутністю яких небудь доказів отримання вищевказаних травм на підприємстві. Вищевказані рішення Новогродівського міського суду були оскаржені та залишені без змін Ухвалами Апеляційного суду Донецької області (копії рішень та ухвал в матеріалах справи).

Крім того, суд бере до уваги, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного бюро судово-медичних експертиз про встановлення причинного зв'язку, визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, в якому він просив визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача в тому, що судово-медичною експертизою: не визнано настання каліцтва за станом ревматологічних порушень здоров'я з 26.08.2000 року та не встановлена група інвалідності (ревматологічна); не визнано причиною ревматологічного захворювання посттравматичне порушення стану здоров'я- колінних суглобів, хребта, лівого плічового суглобу та правої кісті на фоні хронічного обструктивного бронхіту, емфиземи легенів, та не визнаний факт каліцтва, також не визнаний факт каліцтва по пульмонологичним діагнозам- не встановлена група каліцтва; не визнано настання страхового випадку посттравматичному стану хребта за виробничою травмою, яка сталася 16.01.1996 року (не визнаний факт інвалидізації та не встановлена група каліцтва); не визнано настання страхового випадку виробничої травми правої кісті; не визнаний факт інвалидізації за діагнозом- привичний вивіх (порив зв'язок лівого плічового суглобу); не визнаний факт інвалідізації за діагнозом порив зв'язок лівого плічового суглобу за виробничою травмою 05.10.1992 року; не визнано настання страхового випадку 31.12.1992 року; не визнано моментом інвалидізації за станом колінних суглобів 26.08.2000 року та не встановлена група каліцтва; не визнаний факт помилки в діагнозі з 1994 року, коли при наявності жидкості в колінних суглобах аналізи біохімії були негативні; не визнаний факт інвалидізації за станом бронхолегенного апарату з 04.07.2000 року, незважаючи на звернення в місцевий лікувальний заклад з 24.02.1994 року, та не визнано це захворювання страховим випадком; не визнаний випадок порушення функцій колінних суглобів страховим випадком; не визнане погіршення стану здоров'я після 2002 року, пов'язаним з вищевказаними діагнозами-причиною неправомірних дій та бездіяльності відповідача; не визнано погіршення бронхолегенної патології в лютому 2003 року, що спричинило за собою захворювання серця, підшлункової залізи, печінки та всієї системи кровотворення, в наслідок некомпетентного експертного рішення. В ході розгляду справи було встановлено, що 07.11.2003 року був складений акт судово-медичного дослідження №944, згідно якого на підставі вивчених медичних документів ОСОБА_1, даних його огляду, судово-медична експертиза прийшла до висновку:

Причинами виникнення захворювання- деформуючого остеоартрозу, синовііту колінних суглобів, встановленого у відділенні ревматології ДОКТМО у вересні 2000 року, є спадкова схильність, уроджена дисплазія опорно-рухаючого апарату, ендокринні хвороби, метаболичні порушення, інші захворювання костей та суглобів ( ревмотоідний артрит, інфекційний артрит), травми та інше. По даним наданих медичних документів ОСОБА_1 знаходився на лікуванні по поводу артриту лівого колінного суглобу за місцем мешкання з 03.08.200 року. Травма на виробництві лівого колінного суглобу, з його слів, мала місце 26.08.2000 року, тобто на етапі лікування захворювання цього суглобу. Яких-либо об'єктивних даних про перенесену травму в наданих медичних документах немає. В зв'язку з наведеним комісія не має достовірних даних, на підставі яких можливо вирішити про причинний зв'язок мов би мавшей місце травми з наявними у нього раніше захворюванням колінного суглобу. В наданих медичних документах ОСОБА_1 відсутні дані про наявність у нього вивіху плечевого суглобу з 1992 року по теперішній час. Захворювання- узловата еритема розвивається як токсико-алергична реакція при інфекційних хворобах ( стептококкові інфекції, саломонельоз, туберкульоз, хламадіоз, ієрсиніоз, грибкові інфекції, вірусні захворювання), непереносимості лікарняних засобів, опухолях, хвороби Крона, саркаідозі. Предрозполагаючими факторами можуть бути застійні явища в кінцевостях, тривала дія холоду, ендокринні порушення, гиповітамінози. Яких-либо даних про зв'язок вказаного захворювання з травмою немає.

За ухвалою судді Новогродівського міського суду Донецької області від 15.94.2004 року, був зроблений медичний висновок №447, згідно якого: Причинами виникнення захворювання- деформуючого остеоартрозу, синовііту колінних суглобів, встановленого у відділенні ревматології ДОКТМО у вересні 2000 року, є спадкова схильність, уроджена дисплазія опорно-рухаючого апарату, ендокринні хвороби, метаболичні порушення, інші захворювання костей та суглобів (ревмотоідний артрит, інфекційний артрит), травми та інше. По даним наданих медичних документів ОСОБА_1 знаходився на лікуванні по поводу артриту лівого колінного суглобу за місцем мешкання з 03.08.2000 року. Травма на виробництві лівого колінного суглобу, з його слів, мала місце 26.08.2000 року, тобто на етапі лікування захворювання цього суглобу. Яких-либо об'єктивних даних про перенесену травму в наданих медичних документах немає. В зв'язку з наведеним комісія не має достовірних даних, на підставі яких можливо вирішити про причинний зв'язок мов би мавшей місце травми з наявними у нього раніше захворюванням колінного суглобу. Захворювання, що має місце у ОСОБА_1- хронічний простий бронхіт не є ревматичним наслідком та в причинному зв'язку із захворюванням колінного суглобу не перебуває .

Під час проведення дослідження вивчалися оригінали його медичної документації, зокрема- амбулаторна карта №40012, історії хвороби з Новогродівської міської лікарні №2913 за 1998 рік, № 1972 і №2241 за 2000рік, №532 за 2003 рік. ОСОБА_1 був оглянутий в комісії, були вислухані його скарги, за участю необхідних лікарів-фахівців. У обох випадках комісія з двох експертів вищої категорії і двох лікарів вищої категорії травматолога і ревматолога, не встановила якого-небудь зв'язку захворювань, що були у нього, і його роботи на виробництві. Дані судово-медичне дослідження і експертизи були проведені в повному об'ємі відповідно до правил проведення судово-медичних досліджень, що діють та затверджені наказом №6 від 17.01.1995 року МОЗ України. Також при проведенні судово-медичної експертизи комісія керувалася і підписувалася під статтями Кримінально-процесуального кодексу України №77, Кримінального кодексу України №384,385,387. При дослідженні амбулаторної карти ОСОБА_1 за №40012 є запис, що в нього встановлено медичний діагноз у 2003 році- кверулентное расстройство личности. По даним медичної літератури кверулентное расстройство личности- це склонність особи до сутяжничества, написання скарг у різні інстанції, та є однією із форм девіантного поводження та проявом манії.

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 12.06.2009 року в задоволенні вищевказаного позову було відмовлено, та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2009 року дане рішення було залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1- відхилена. При цьому в ухвалі вказано: «що стосується позовних вимог позивача про встановлення його медичних діагнозів щодо його захворювання, то вирішення вказаних питань не відноситься до компетенції суду».

В ході судового розгляду справи яких небудь нових медичних чи інших документів, які б не були досліджені при розгляді вищевказаної цивільної справи до суду позивачем не надано. В судовому засіданні були досліджені медичні документи, надані представником відповідача (копії в матеріалах справи). При цьому вимоги позивача по даній справі про встановлення медичних діагнозів повністю пов»язані з вимогами по вищевказаній цивільній справі, які були досліджені та розглянуті в порядку ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням всіх вищевказаних обставин по справі, суд не вбачає неправомірних дій з боку відповідача відносно позивача та вважає не допустимим зобов»язання відповідача встановленню в судовому порядку медичних діагнозів захворювань, пов»язаних з виробництвом при проведенні повторного МСЕК. А тому вимоги позивача в цій частини не підлягають задоволенню.

Керуючись Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року ст.ст.9, 11, 12, 86, 99, 100, 102, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання рішення МСЕК від 10.01.2001 року неправомірним, його скасування та зобов»язання провести повторну МСЕК - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Новогродівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: