Справа № 826/13087/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу Держгеокадастру у Згурівському районі, Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати незаконним наказ Держземагенства у Київській області про надання в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1;

- визнати незаконним наказ Держземагенства у Київській області про надання в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2;

- визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_3;

- визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_3;

- зобов'язати Реєстраційну службу Згурівського районного управління юстиції внести до державного земельного кадастру запис про скасування державної реєстрації земельних ділянок в межах Середівської сільської ради з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2;

- зобов'язати Реєстраційну службу Згурівського районного управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_3 на оренду земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2014 провадження у даній справі про визнання недійсними Договорів оренди земельної ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, укладеними між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_3 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року у задоволенні інших заявлених позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Під час апеляційного розгляду справи, 19.05.2016 Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, здійснив заміну відповідачів у справі з Головного управління Держземагенства у Київській області на Головне управління Держгеокадастру у Київській області, та з відділу Держземагенства у Згурівському районі на відділ Держгеокадастру у Згурівському районі.

Правилами статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неприбуття у судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомленим про дату час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

28 липня 2016 року відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача в судове засідання прибув, але в подальшому, після оголошеної перерви, для продовження розгляду справи останній в судове засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду письмову заяву про незадовільний стан здоров'я, просив оголосити перерву.

Оскільки судом не встановлено поважності причини неявки представника позивача в судове засідання після закінчення перерви та з урахуванням того, що справа містить достатньо матеріалів для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, то колегія суддів ухвалила продовжити слухання справи за відсутності нез'явившихся осіб.

Представник третьої особи надав пояснення в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі - закриттю, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, між Згурівською районною державною адміністрацією Київської області, в особі голови ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) 29 грудня 2012 року укладено договір оренди землі для ведення фермерського господарства №101, згідно якого в оренду передавалась земельна ділянка державної власності загальною площею 69,9996 га для ведення фермерського господарства; кадастровий номер: НОМЕР_3. В договорі зазначено, що Договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за №03797 (а.с.7-10 Том I).

Разом з тим, на підставі заяв ОСОБА_3 10 cічня 2014 року Головне управління Держземагенства у Київській області видало наказ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» №КИ/:03:001/00012059, яким надало дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району, з орієнтовним розміром 70,0000 га та цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, в оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 55 Том I) та наказ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» №КИ/:03:004/00012060, яким надало дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Середівської сільської ради Згурівського району, з орієнтовним розміром 1,6200 га та цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, в оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 61 Том I).

27 лютого 2014 року Головне управління Держземагенства у Київській області видало наказ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» №КИ/:03:001/00014793, згідно якого передало в оренду ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 69,9996 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення фермерського господарства, строком на 21 рік, розташовану на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області (а.с. 56 Том I), а також наказ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» №КИ/:03:004/00014634, згідно якого передало в оренду ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 1,6200 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства, строком на 21 рік, розташовану на території Середівської сільської ради Згурівського району Київської області (а.с. 60 Том I).

Пунктом 4 вищенаведених наказів Головного управління Держземагенства у Київській області від 27.02.2014 зобов'язано начальника відділу Держземагенства у Згурівському районі Київської області, при умові затвердження нормативної грошової оцінки відповідно до вимог чинного законодавства, укласти договір оренди земельної ділянки від імені Головного управління Держземагенства у Київській області та підписати акт прийому-передачі земельної ділянки.

Згідно з пунктом 5 вказаних наказів від 27.02.2014 наказано приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації договору оренди у Державному реєстрі речових прав.

Листом від 11.09.2014 за вих. №1202 відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області повідомив, що під реєстраційним номером 033797 в електронному реєстрі договорів оренди на земельні ділянки запис про реєстрацію договору оренди не обліковується (а.с. 27 Том I).

Листом від 12.09.2014 за вих. №1205 відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області повідомив, що 29.12.2012 під реєстраційним номером 03797 в електронному реєстрі договорів оренди на земельні ділянки зареєстровано договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,0244 га між ОСОБА_5 (орендар) та Згурівською селищною радою (орендодавець) терміном на 5 років (а.с. 26 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою поновлення своїх порушених прав оренди на земельну ділянку позивач звернувся за захистом до суду.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог виходив з того, що дії відповідачів, як суб'єктів владних повноважень щодо надання ОСОБА_3 в оренду земельних ділянок з кадастровим номером НОМЕР_1 та кадастровим номером НОМЕР_2, відповідали вимогам чинного законодавства, а відтак підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні. Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до правил статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга ст. 2 КАС України).

При цьому, відповідно до частини другої ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Крім того, правилами статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з пунктом сьомим частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою та другою статті 2 Земельного кодексу України, визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частинами першою та другою статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Частиною першою статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Положеннями статті 170 Цивільного кодексу України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою Головне управління Державного земельного агентства у Київській області, відповідно до статті 5 Земельного кодексу України, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі Головне управління Державного земельного агентства у Київській області є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказів Головного управління Державного земельного агентства у Київській області від 27 лютого 2014 року №КИ/:03:001/00012059 та №КИ/:03:004/00014634 укладені договори оренди землі №:03:001:0041 без дати за 2014 рік (а.с. 68-71 Том I) та №:03:004:0011 без дати за 2014 рік (а.с. 73-76 Том I) між Головним управлінням Державного земельного агентства у Київській області та ОСОБА_3

Вказані земельні ділянки були передані в оренду відповідно до актів прийому-передачі без дати за 2014 рік (а.с. 72, 77 Том I).

Як вбачається з витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, наданих Реєстраційною службою Згурівського районного управління юстиції Київської області, за орендарем ОСОБА_3 було зареєстровано право оренди земельних ділянок та передачу у користування на визначений у договорі строк (а.с. 13-14 Том I).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність, користування чи оренду, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, тому що виникає спір про право.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 листопада 2015 року (справа №826/9516/14), в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 вересня 2015 року (справа №К/8001764/15).

За правилами статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Окрім того, слід зауважити, що дії щодо державної реєстрації земельних ділянок, які передаються у користування на підставі договору оренди в даному випадку є похідними від позовних вимог щодо визнання недійсними договорів оренди, а тому вказані вимоги повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи, що в даних правовідносинах позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносин, дана справа не може бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у даній справі - закриттю.

Згідно з частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно зі статтею 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст. 205 КАС України розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу в разі скасування судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу Держгеокадастру у Згурівському районі, Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділу Держгеокадастру у Згурівському районі, Реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.