Справа № 815/2174/16
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2174/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", у якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28815242 від 18 березня 2016 року; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №13760247 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що 24 травня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0. Позивач виступив поручителем за цим договором та уклав з АКІБ "УкрСиббанк" Іпотечний договір б/н від 24 травня 2007 року, за умовами якого передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1. У квітні 2016 року позивачу стало відомо, що власником його квартири в Державному реєстрі прав на нерухоме майно значиться ТОВ "Кей-Колект". Також позивач дізнався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. прийнято рішення про держану реєстрацію прав №28815242 від 18 березня 2016 року, за яким право власності на його квартиру зареєстровано за ТОВ "Кей-Колект". Позивач зазначає, що жодного повідомлення про вказану перереєстрацію прав йому не надходило.

Із вказаними діями приватного нотаріуса та прийнятим рішенням про держану реєстрацію прав №28815242 від 18 березня 2016 року позивач не погоджується, вважає його протиправним, з огляду на таке. Так, позивач зазначив, що рішення про державну реєстрацію прав прийнято нотаріусом без підтвердження фактів укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, без підтвердження завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги та повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог. Крім того, такі дії відповідача прямо суперечать приписам Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

В письмових запереченнях, які надійшли через канцелярію суду 22.06.2016 року, відповідач позов не визнає, вважає його надуманим та безпідставним, вказуючи на те, що під час прийняття рішення про реєстрацію права власності за Іпотекодержателем нотаріус мав необхідний обсяг повноважень, оскільки ці повноваження передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком №1127. Також відповідач зазначив, що звернення стягнення на нерухоме майно позивача було здійснено на підставі застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, отже відповідне відчуження вважається таким, що здійснене за згодою власника.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з огляду на те, що іпотечний договір є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки, оскільки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання, згідно якого іпотекодержатель має право набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі цього договору в порядку, установленому чинним законодавством. При цьому, стаття 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" поширюється на відносини, пов'язані з примусовим стягненням на нерухоме майно, тоді як в даному випадку, право власності на квартиру позивача оформлено добровільно (позасудово) на підставі застереження, що міститься в іпотечному договорі, який підписаний в добровільному порядку обома сторонами, тобто відчуження відбулось за згодою сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, після надання особами, які беруть участь у справі пояснень по справі, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.

Позивачу - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 1993 року на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1, загальною площею 51, 0 кв.м. (а.с. 12).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни № 28815242 від 18 березня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект". Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна (а.с. 45).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником об'єкту нерухомого майна: квартира, за адресою: АДРЕСА_1, є товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"; підстава виникнення права власності: договір іпотеки №2279, виданий 24 травня 2007 року, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дєордієва І.В. (а.с. 44).

Дізнавшись про те, що власником його квартири, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28815242 від 18 березня 2016 року; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №13760247 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 виступила поручителем ОСОБА_3 за Кредитним договором №0 від 24 травня 2007 року.

Так, 24 травня 2007 року між між АКІБ "УкрСибБанк" та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті на суму 90 000 доларів США, що еквівалентно 454500, 00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору (а.с. 13-17).

Зобов'язання за кредитним договором №0 від 24 травня 2007 року забезпечено іпотечним договором від 24 травня 2007 року, укладеним між АКІБ "УкрСибБанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець), предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_1. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №2279. На зазначену в договорі квартиру нотаріусом накладено заборону відчуження, яку зареєстровано в реєстрі за №180 (а.с. 18-20).

12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено Договір факторингу № 1 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими право вимоги за кредитним договором №0 від 24 травня 2007 року та договором іпотеки від 24 травня 2007 року перейшло до ТОВ "Кей-Колект". Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. 12.12.2011 року за реєстровим номером № 5207-5208 (а.с. 64-70).

15 березня 2016 року уповноважена ТОВ "Кей-Колект" особа звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни із заявою про реєстрацію за ТОВ "Кей-Колект" права власності на предмет іпотеки: квартира АДРЕСА_1. (а.с. 47).

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 15 березня 2016 року за реєстраційним номером 16065682, державним реєстратором прав на нерухоме майно Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 березня 2016 року, індексний номер 28815242, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за суб'єктом - ТОВ "Кей-Колект". Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

На підставі зазначеного рішення держреєстратором внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надаючи оцінку правомірності рішення державного реєстратора №28815242 від 18 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності, суд зазначає наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 4 Закону державній реєстрації підлягає право власності.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором є, зокрема нотаріус.

Згідно абз. 5 ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За ч. 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться після завершення такої дії у межах строків, встановлених частинами першою та другою цієї статті.

Частиною 3 статті 20 Закону визначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчинив таку дію.

Повноваження нотаріусів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначені також статтею 46-1 Закону України "Про нотаріат".

Так, відповідно до вказаної статті, нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію, або його помічником.

З наведених законодавчих положень судом встановлено, що нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном і такі дії здійснюються безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна не вчиняла жодних нотаріальних дій з нерухомим майном - квартира АДРЕСА_1, під час здійснення державної реєстрації вказаного речового права, як суб'єкт державної реєстрації.

Отже, положення п. 2 ч. 1 ст. 10, абз. 5 ч. 5 ст. 3, ч. 3 ст. 19, ч. 3 ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не можуть бути застосовані до правовідносин, що склалися у даному спорі, оскільки відповідач - приватний нотаріус не вчиняв нотаріальні дії з нерухомим майном.

Таким чином відповідачем проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-Колект" без наданих на те повноважень.

Крім того, згідно вимог п. 9 ч. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Тобто, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" прямо передбачено, що нотаріус наділений повноваженнями щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно лише під час вчинення нотаріальних дій із цим нерухомим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість, вирішуючи спір, судом встановлено, що дії приватного нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя є протиправними, у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Крім того, суд зазначає, що у разі подання заяви відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, яке виникає на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя - рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мінюсту, як то передбачено Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб".

Так, згідно з п. 2 зазначеного Наказу державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, зокрема під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, - проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, оскільки відповідачем жодна нотаріальна дія щодо спірного об'єкту нерухомого майна у порядку, встановленому абзацами 5 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV під час здійснення державної реєстрації речового права не вчинялась, рішення приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни №28815242 від 18 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" прийнято з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Закону України «Про нотаріат».

Що стосується доводів позивача стосовно порушення під час державної реєстрації порядку проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченого ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також тверджень відповідача та третьої особи щодо правомірності звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно з п. 49 Порядку №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Разом із тим, суд вважає, що спірні правовідносини щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, які пов'язані із невиконанням, умов цивільно-правової угоди, не є публічно-правовими, а випливають з договірних відносин, отже мають вирішуватись за правилами ЦПК України. за таких обставин, адміністративний суд не надає їм правової оцінки, оскільки не є «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16 (№ 826/4858/15).

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Що стосується позовних вимог стосовно скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №13760247 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., суд вважає що вказані вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, відповідні реєстраційні дії (внесення до реєстру запису про скасування державної реєстрації) підлягають вчиненню в силу закону (внаслідок скасування рішення про державну реєстрацію прав), у зв'язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 70, 71, 72, 86, 122, 128, 158-163, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни №28815242 від 18 березня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук