Справа № 803/1019/16
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Справа № 803/1019/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання - Шаблій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20 січня 2016 року за №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 липня - 7 серпня 2015 року було проведено фактичну перевірку господарської одиниці - закладу швидкого харчування «Бест Бургер», про що було складено акт від 7 серпня 2015 року. За результатами перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийняте рішення від 20 січня 2016 року за №, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) без наявності ліцензії. Позивач не погоджується з винесеним рішенням від 20 січня 2016 року за №, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на час перевірки здійснював господарську діяльність в частині «Бест Кофі», а в частині «Бест Бургер» господарську діяльність здійснювало ТзОВ «Ресторан Груп Компані». Крім того, розрахунковий документ № 92568 від 29 липня 2015 року, як доказ продажу позивачем алкогольного напою (пива) без ліцензії, не є розрахунковим документом відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів. З наведених підстав просить визнати протиправним та скасувати рішення від 20 січня 2016 року за № про застосування фінансових санкцій.

В судове засідання 18 липня 2016 року на розгляд справи позивач не прибув, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з участю представника позивача (адвоката) в судовому засіданні у Львівському апеляційному господарському суді. У зв'язку з неявкою в судове засідання позивача розгляд справи було відкладено на 22 липня 2016 року.

В судове засідання 22 липня 2016 року на розгляд справи позивач повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. Представник позивача (адвокат) подав аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи і призначення в період з 25 по 31 серпня 2016 року. Ігнорування вимог суду і незабезпечення явки позивача, представника позивача в судові засідання без поважних причин, суд розцінює такі дії як зумисне затягування судового процесу, що в даному випадку є порушення приписів статей 49, 51 та 122 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно обов'язку сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, а також щодо розгляду і вирішення адміністративної справи протягом розумного строку (в даному випадку в місячний строк до 6 серпня 2016 року).

Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України не містить вимог щодо фахової приналежності осіб, які можуть представляти інтереси сторін в адміністративному суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності. В поданому письмовому запереченні від 14 липня 2016 року № 49/10/03-20-10-01-50 пред'явленні позовні вимоги відповідач заперечив, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій сформоване у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для визнання його протиправним та скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У відповідності до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, у зв'язку з безпідставністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 липня 2015 року, на підставі наказу від 29 липня 2015 року №713, посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області було проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів господарської одиниці - «Бест Бургер», що розташований за адресою: м. Луцьк, вул. Сухомлинського, 1, суб'єкта господарювання фізичної особа-підприємця ОСОБА_1, про що було складено акт від 7 серпня 2015 року №3319/03/20/21/.

Перевіркою встановлено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - реалізація алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 21 липня 2015 року в «Бест Бургер» було придбано пиво 0,3 л. «Злата Прага» за ціною 13 грн. (розрахунковий документ № 90925) та 29 липня 2015 року - пиво 0,5 л. «Злата Прага» за ціною 16 грн. (розрахунковий документ № 92568).

На підставі висновків акту перевірки від 7 серпня 2015 року №3319/03/20/21/, керуючись абзацом 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в.о. начальника ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення від 20 січня 2016 року за №, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) без наявності ліцензії.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі по тексту - Закон №222-VIII) встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Статтею 1 Закону № 222-VIII встановлено, що ліцензія - документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб'єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону № 222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;

Статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Як вбачається із постанови Луцького міськрайонного суду від 2 жовтня 2015 року у справі №161/14653/15-п про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, останнього визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених статтями 155-1 ч. 1, 164 ч.1 КУпАП., а саме здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без відповідної ліцензії.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем здійснено продаж алкогольних напоїв без наявності передбаченої законодавством ліцензії на їх продаж.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що на час продажу алкогольних напоїв він здійснював господарську діяльність в частині «Бест Кофі», а не в частині «Бест Бургер», оскільки документів підтвердження даних обставин під час перевірки не було надано.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу п'ятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень;

Оскільки позивачем було допущено порушення правил реалізації алкогольних напоїв, тому, на думку суду, контролюючим органом правомірно застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 17 000 грн.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що рішення від 20 січня 2016 року за № про застосування фінансових санкцій, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) без наявності ліцензії, прийняте ГУ ДФС у Волинській області на підставі, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки відповідачем доведено факт порушення позивачем вимог Законів України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тому суд дійшов висновку, що рішення від 20 січня 2016 року за № про застосування фінансових санкцій є правомірним, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк