Справа № 357/7061/16-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7061/16-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом управління Пенсійного Фонду України у місті Білій Церкві Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області від 01.06.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 357/16167/15-а за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у місті Білій Церкві про зобов'язання прийняти довідку № 41 від 07.03.2012 року про оплату за роботу в зоні відчуження з 07.05.1986 року по 08.05.1986 року, видану Товариством з додатковою відповідальністю «Райсільгосптехніка», здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі даної довідки з 22.09.2015 року. Але позивач вважає, що довідка про заробітну плату особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату, при зверненні до УПФУ у м. Білій Церкві ОСОБА_1 не надав будь-яких первинних документів, підтверджуючих роботу в 1986 році по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 21.10.2015 року на адресу УПФУ надійшов лист ТДВ «Райсільгосптехніка», яким повідомлялося, що довідку № 41 від 07.03.2012 року, видану ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження, вважати недійсною, а тому постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону. В зв'язку з цим позивач просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 01.06.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51295847 по виконанню виконавчого листа у справі № 357/16167/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ у місті Білій Церкві.

В суді представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань, заперечень на позов суду не надано.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, в т. ч. рішень у справах щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.3 цієї статті відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Як встановлено судом, 04.03.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено постанову по справі № 357/16167/15-а 2-а/357/13/16 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у місті Білій Церкві про визнання неправомірними дій відповідача щодо перерахунку пенсії та її виплати, згідно якої позов задоволено частково та зобов'язано УПФУ у м. Білій Церкві прийняти довідку № 41 від 07.03.2012 року про оплату за роботу в зоні відчуження з 07.05.1986 року по 08.05.1986 року, видану Товариством з додатковою відповідальністю «Райсільгосптехніка», здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі даної довідки з 22.09.2015 року.

Згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2016 року апеляційну скаргу УПФУ у місті Білій Церкві повернуто апелянту, тобто, згідно положень ст.254 КАС України постанова суду першої інстанції набрала законної сили.

Наведене стверджується матеріалами справи № 357/16167/15-а 2-а/357/13/16, яка оглядалася в судовому засіданні.

19.05.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області стягувачу видано виконавчий лист по даній справі, а 01.06.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51295847 щодо примусового виконання виконавчого листа № 357/16167/15-а, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у вказаній вище справі з наданням семиденного строку на добровільне виконання, що слідує з копії цієї постанови.

Представник позивача просить суд дану постанову скасувати.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

В ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За положеннями ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: в т. ч. виконавчі листи судів.

Так, згідно ст.25 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання

боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

В даному випадку жодних передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено.

Судом враховуються і ті обставини, що за ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження суд не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.181 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивач копію оскаржуваної постанови одержав 10.06.2016 року, до суду з даним позовом звернувся 15.06.2016 року, про що свідчить інформація - відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором на конверті.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,17,18,70, 159-163, 181, 185,186, 254 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. М. Дмитренко