Справа № 381/1750/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/1750/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернишова Є.Ю. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Фастівської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення Фастівської міської ради Київської області від 08.04.2016 року № 25-Х-VІІ.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_1, випискою є єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтвом платника єдиного податку серії Б №799107.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 25.12.2009 року № 357, ФОП ОСОБА_2 погоджено розміщення автопричепу «Купава» для здійснення торгівельної діяльності ковбасними виробами власного виробництва за адресою: м. Фастів, Привокзальна площа.

Відповідно до п. 2 наведеного рішення, зобов'язано ФОП ОСОБА_2 забезпечити виконання Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 15 червня 2006 року № 833 та Правил роботи дрібно роздрібної торговельної мережі, затвердженими Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 08 липня 1996 року №369.

Рішенням Фастівської міської ради Київської області № 25-Х-VІІ від 08.04.2016 року «Про скасування рішень виконавчого комітету Фастівської міської ради» скасовано рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 357 від 25.12.2009 року про погодження місця розміщення автопричепу «Купава» та рекомендовано підприємцю продовжити здійснення підприємницької діяльності на ринках міста Фастова. (а.с. 11).

Позивач посилаючись на перевищення відповідачем своїх повноважень, встановлених статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», порушення відповідачем порядку прийняття рішення, що полягає у відсутності права скасовувати власні рішення не інакше, як в судовому порядку, так і на відсутність підстав та правового обґрунтування для прийняття такого рішення звернувся до суду.

Згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 11 Закону № 280/97-ВР виконавчі комітети є виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до пункту 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 6 статті 59 Закону № 280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (п.15 ч.1).

Згідно з частиною 9 статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Отже, застосовуючи ці положення законодавства до спірних правовідносин, можна зробити висновок, що Фастівська міська рада наділена повноваженнями скасовувати рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Суд не приймає посилань позивача на відсутність у міської ради повноважень скасовувати рішення, які є актами одноразового застосування, після їх фактичного виконання, з посиланням на рішення Конституційного Суду України №7-рп від 16.04.2009р., з огляду на наступне.

Так, рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 встановлено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

При цьому, виходячи зі змісту офіційного тлумачення Конституційним Судом України частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у наведеному вище рішенні, суд наголошує, що Закон № 280/97-ВР не наділяє саме місцеві ради повноваженнями на скасування власних рішень.

Згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Визначення поняття «суб'єкт владних повноважень» дано в пункті 7 частини першої статті 3 КАС України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, міська рада та виконавчий орган міської ради, в розумінні наведених положень законодавства, є різними суб'єктами владних повноважень та не є тотожними поняттями.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, у спірних правовідносинах Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не наділяє повноваженнями саме виконавчі органи місцевих рад на скасування власних рішень, закріплюючи таке право лише за відповідною радою.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до встановлених законом повноважень, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 19 Конституції України.

Як зазначалось вище, Фастівська міська рада наділена повноваженнями скасовувати рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Зі змісту наведеного випливає, що при перевірці правомірності (легальності) оскаржуваного рішення суд повинен встановити наявність або відсутність певних обставин, які свідчать про те, що рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 25.12.2009 року № 357 відповідає Конституції чи законам України, іншим актам законодавства та ін.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правовою підставою прийняття рішення виконавчого комітету від 25.12.2009 року № 357 є пп.4-б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Разом з тим, визначення місця розташування малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності не можна вважати погодженням режиму роботи підприємства (пп.4-б ст. 30 Закону), оскільки таке питання погодження входить до правовідносин з приводу користування землями комунальної власності.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, серед яких до зазначених повноважень підпунктом «а-г» віднесено розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю, зокрема, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За частинами 2, 3 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, в тому числі землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Згідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За приписами ст. 26 цього Закону до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, надання згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об'єктів, тощо, які розглядаються на пленарних засіданнях ради.

З наведених положень законодавства вбачається, що питань регулювання земельних відносин віднесені до виключної компетенції міських рад.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог судом також враховуються положення Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, що затверджений постановою Кабінету міністрів України №982 від 26 серпня 2009 року, який діяв на час прийняття рішення виконавчим комітетом про погодження місця розміщення автопричепу.

Цей Порядок розроблений відповідно до вимог законодавства з метою врахування органами місцевого самоврядування під час прийняття рішень щодо розміщення малих архітектурних форм соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення для провадження підприємницької діяльності.

Пункт 3 вказаного Порядку передбачає, що розміщення малої архітектурної форми здійснюється на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, а для власників земельних ділянок на підставі рішення виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Пунктом 7 вказаного Порядку також передбачається, що сільська, селищна, міська рада реєструє подану заяву про розміщення малої архітектурної форми і в місячний строк приймає рішення щодо попереднього погодження місця розташування малої архітектурної форми та уповноважує виконавчий орган або посадову особу сільської, селищної, міської ради (далі - уповноважений представник) передати суб'єктові господарювання перелік документів, які необхідно подати для прийняття рішення щодо розміщення малої архітектурної форми та/або укладення договору особистого строкового сервітуту.

Як встановлено судом, всупереч наведеним положенням рішення про погодження місця розміщення автопричепу прийнято саме виконавчим комітетом Фастівської міської ради, тобто з перевищенням наданих законодавством повноважень.

Як вбачається зі схеми розміщення малої архітектурної форми для здійснення торгівельної діяльності ковбасними виробами (а.с.10) автопричіп «Купава» розміром 2,0 м. на 2,4 м. підлягає розміщенню на Привокзальній площі, на відстані 3,5 м. від вулиці Шевченка.

Розділ 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, визначає правила розміщення малих архітектурних форм та зовнішньої реклами.

Відповідно до п.26 зазначених Правил, розміщення споруд малих архітектурних форм провадиться за дозволами, що видаються:

- в межах червоних ліній міських вулиць і доріг - відповідними місцевими виконавчими органами міських рад, а у мм. Києві та Севастополі міськими державними адміністраціями відповідно до підпункту 9.3 ДБН А 2.2-3-97 за погодженням з Державтоінспекцією, дорожньо-експлуатаційними та іншими заінтересованими організаціями;

- в межах смуг відчуження автомобільних (позаміських) доріг відповідними дорожньо-експлуатаційними організаціями за погодженням з Державтоінспекцією.

Порядок погодження з Державтоінспекцією розміщення малих архітектурних форм у межах червоних ліній, міських вулиць і доріг та смуг відчуження автомобільних (позаміських) доріг установлюється МВС за погодженням з власником автомобільних доріг, міських вулиць, Держпідприємництвом, Антимонопольним комітетом.

Пунктами 27, 28, 35 Правил визначено, що малі архітектурні форми не повинні мати заглиблені в ґрунт фундаменти і не перевищувати за висотою 4 метрів.

У населених пунктах малі архітектурні форми (крім кіосків для продажу проїзних квитків на зупинках громадського транспорту) розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, але й на відстані не менше ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць.

На вулицях і дорогах, де існуючі будинки, споруди та огорожа розміщені на відстані менше ніж 5 метрів від проїзної частини, розміщення малих архітектурних форм дозволяється в одну лінію з фасадами будівель, споруд або огорожі.

Забороняється розміщувати малі архітектурні форми:

- біля фасадів адміністративних і культових будівель, безпосередньо біля пам'ятників, фонтанів, клумб, оглядових і панорамних майданчиків, скульптурних та інших елементів оздоблення будинків і декоративного благоустрою території;

- ближче ніж за 20 метрів до перехресть вулиць;

- в охоронних зонах інженерних комунікацій;

- на зупинці громадського транспорту на відстані ближче ніж 20 метрів в обидва боки по тротуару від установленого дорожнього знака, що її позначає (крім малих архітектурних форм, зблокованих з кіосками для продажу проїзних квитків);

- на штучних спорудах (крім випадків, коли розміщення цих споруд передбачено проектом будівництва або реконструкції, погодженим та затвердженим в установленому порядку);

- ближче ніж за 100 метрів до залізничних переїздів.

Згідно пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів, а автопричіп «Купава» ФОП ОСОБА_2 був розміщений з порушенням вимог, тобто на відстані 3,5 м. від вулиці Шевченка, що є наслідком прийняття виконавчим комітетом протиправного рішення про погодження місця розміщення автопричепу.

Пункт 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає прийняття рішення органом місцевого самоврядування відповідно до вимог діючого законодавства.

Таким чином виконавчий комітет при прийнятті рішення про погодження місця розміщення автопричепу зобов'язаний був приймати рішення з дотриманням встановленої процедури з урахуванням встановлених обмежень, а недотримання процедури прийняття рішення призвело до фактичного порушення вимог законодавства в частині розміщення малої архітектурної форми, що в свою чергу є прямим порушенням вимог діючого законодавства.

Отже, виявивши порушення законодавства при погодження місця розміщення автопричепу, Фастівська міська рада наділена повноваженнями, згідно частини 9 статті 59 Закону № 280/97-ВР, скасувати рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 25.12.2009 року № 357.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення прийнято Фастівською міською радою з дотриманням встановленого порядку, відповідно до встановлених законом повноважень та дотриманням встановленої законом процедури і форми його прийняття.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев суддя В.В.Файдюк суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

ОСОБА_3