Справа № 522/9335/16-а
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/9335/16-а
Провадження №2-а/522/557/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Одесі Харченка Віктора Юхимовича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Одесі, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Одесі Харченка В.Ю., третя особа: Управління патрульної поліції в м. Одесі, в якому просить визнати незаконною постанову серії ПС» №904853, яка винесена 19.05.2016 року Інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в м.Одесі Харченком В.Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП в частині кваліфікаційної ознаки «створив перешкоду руху пішоходів»; визнати дії Інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в м.Одесі Харченка В.Ю. при винесенні постанови серії ПС2 №904853 від 19.05.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП такими, що не відповідають законодавству України.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, ця заява приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просив відмовити у його задоволенні, ця заява приєднана судом до матеріалів справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився надав суду заперечення на адміністративний позов та просив відмовити у задоволенні позову. В своїх запереченнях представник третьої особи зазначив, що посилання позивача на те, що інспектори проявили принциповість у притягненні його до адміністративної відповідальності і не реагували на інші правопорушення безпідставне, адже поліцейські в той час займалися оформленням адміністративних матеріалів та не могли одночасно з цим виявляти, попереджувати, запобігати іншим правопорушенням та притягувати до відповідальності всіх інших правопорушників, тому робили це по можливості. Стосовно зазначення в постанові фрази «створив перешкоду руху пішоходів» представник третьої особи вказує, що необхідно зазначити, що вона була вжита в контексті передбаченому ч. 3 ст. 122 КУпАП, тобто, не як кваліфікуюча ознака. В зв'язку з чим правопорушення було кваліфіковане саме за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, представник третьої особи вказує, що очевидно інспектор хотів лише зазначити, що таким чином автомобіль обмежував видимість пішоходів для водіїв, які рухаються по проїзній частині дороги, але підібрав для цього не зовсім доречне сполучення слів.

Судом встановлено, що 19.06.2016 року інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в м.Одесі Харченком В.Ю. була винесена постанова ПС2 №904853 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП за порушення п.п. 15.10 «а» ПДР України з кваліфікуючими ознаками: «Здійснив стоянку ближче 10 метрів від пішохідного переходу та створив перешкоду руху пішоходів. Місце порушення: м.Одеса, вул. Гайдара, 24-А. Крім того, зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді у штрафу у розмірі 255 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначає позивач, 19.05.2016 року, автомобіль, який знаходиться у нього на праві керування, дійсно стояв ближче 10 метрів від пішохідного переходу напроти будинку №24-А по вул. Гайдара в м.Одесі. Проте автомобіль не стояв безпосередньо на самому пішохідному переході і не перешкоджав учасникам дорожнього руху взагалі і пішоходам зокрема.

У п.п. 15.10 «а» ПДР України зазначено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно до п.п. 15.9 «г» зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Норма ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлення обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, не надання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Таким чином, відповідачем безпідставно було кваліфіковано дії позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП України в частині кваліфікаційної ознаки «створив перешкоду руху пішоходів», яка не передбачена у ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, позивач вказує, що дії відповідача були спрямовані на створення щодо нього психологічного примусу. Проте, позивач не заперечував, що залишив транспортний засіб на відстані менше 10 метрів від пішохідного переходу, але не погоджувався і не погоджується, що створив перешкоду учасникам дорожнього руху.

Також, відповідач заявив, що автомобіль позивача буде затримано на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора, який як зазначив інспектор, був уже викликаний і знаходився у дорозі, та що з приводу припаркованого позивачем автомобіля громадяни тричі телефонували на «102». В подальшому з'ясувалось, що ніяких повідомлень на «102» не було, проте, як повідомили позивачу працівники міліції, чергова частина була проінформована інспектором «про грубе порушення суддею Правил дорожнього руху».

Крім того, при оформленні матеріалів інспектор казав, що накладе на нього мінімальний штраф і коли позивач став вимагати максимальний штраф, і заявляти, що йому ніяких привілеїв робити не потрібно, відповідач лише тоді зазначив, що на даний час встановлений єдиний розмір штрафу.

Відповідно до правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України від 22.02.2012 року за №155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 25.04.2012 року за №628/20941, ці правила є узагальненим зібранням норм поведінки працівників органів внутрішніх справи та засобів їх врегулювання. Вони ґрунтуються на Конституції України, Законах України»Про засади запобігання і протидії корупції», «Про міліцію», Положенні про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженому Указом Президента України від 06.04.2011 року №383, принципах діяльності, спрямованих на підвищення авторитету і зміцнення репутації працівників органів внутрішніх справ та інформування громадян про норми поведінки, якої вони повинні вимагати від працівників міліції. Під час прийняття на службу до органів внутрішніх справ проводиться ознайомлення кандидатів з вимогами цих Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України. У подальшому до особистої справи працівника долучається пам'ятка - застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України, наведена в додатку до цих Правил.

Неухильне дотримання принципів і норм цих правил є важливим чинником якісного виконання працівником оперативно - службових завдань, необхідною умовою суспільної довіри та підтримки діяльності органів внутрішніх справ.

Положення цих Правил поширюються на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника поводитися з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; поводитись з усіма категоріями громадян однаково коректно незалежно від їх службового чи соціального становища; критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки. Постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного рівня та загальнокультурного рівня.

Аналогічні вимоги до роботи працівників органів внутрішніх справ та зокрема Національної поліції України пред'являються Дисциплінарним статутом внутрішніх справ України, статтею 7 якого передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і навчальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної і службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що правовою основою діяльності поліції є: Конституція України, міжнародно-правові акти, ратифіковані Україною у встановленому порядку, цей Закон, інші закони України, нормативно-правові акти Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно ст. 8 вищевказаного закону Національна поліція виконує свої завдання неупереджено; працівник Національної поліції під час виконання своїх службових обов'язків не може бути пов'язаний рішеннями політичних партій, громадських та релігійних об'єднань; працівник Національної поліції під час виконання службових обов'язків, а також під час позаслужбових відносин має утримуватися від будь-яких дій, які можуть принизити його гідність, викликати сумніви у його неупередженості або підірвати авторитет Національної поліції.

Особа рядового і начальницького складу Національної поліції України повинна сумлінно, з почуттям власної гідності, чесно та неупереджено виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, що можуть зашкодити інтересам служби чи негативно вплинути на репутацію органів внутрішніх справ; дотримуватися вимог статутів, Етичного та Кодексу честі працівників Національної поліції, інших відомчих нормативних актів МВС України.

Як зазначає позивач, інспектор Харченко В.Б. діяв неупереджено саме щодо нього, позивача, оскільки не реагуючи на такі самі порушення, що допускалися іншими водіями, говорив його родичам, що його автомобіль створив неможливість для пересування внаслідок порушення правил зупинки та стоянки, залякував їх тим, що його автомобіль забере евакуатор і його цилим він не побачить. Казав позивачу про наявність повідомлень від обурених громадян, які телефонували на лінію 102 з приводу перешкоджання його автомобілем їм як учасникам дорожнього руху нормально рухатися.

Таким чином, інспектор Харченко В.Ю. порушив Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України від 22.02.2012 року за №155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 року за №628/20941, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно положенням ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно до якої потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Доводів, які б спростовували викладене, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20 грн., пов'язані із сплатою судового збору.

На підставі ст.ст. 251, 252 КУпАП, керуючись ст.ст. 160 - 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Одесі Харченка Віктора Юхимовича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Одесі, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії ПС» №904853, яка винесена 19.05.2016 року Інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в м.Одесі Харченком Віктором Юхимовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП в частині кваліфікаційної ознаки «створив перешкоду руху пішоходів».

Визнати дії Інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в м.Одесі Харченка Віктора Юхимовича при винесенні постанови серії ПС2 №904853 від 19.05.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП такими, що не відповідають законодавству України.

Стягнути з Інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в м.Одесі Харченка Віктора Юхимовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн.. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду м.Одеси апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови суду.

Суддя Н.А.Ільченко

26.07.2016