Справа № 805/289/16-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/289/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 р. Справа № 805/289/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до 1) Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області та 2) Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення надмірно сплаченого податку на прибуток на суму 561277 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» заявлено позов до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області та до Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо невжиття передбачених статтею 43 Податкового кодексу України заходів, спрямованих на повернення Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 561277 грн., стягнення з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України у Донецькій області на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надміру сплачені грошові зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 561277 грн.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно проігнорував законне право позивача на повернення надміру сплаченого податку на прибуток. Позивач також зазначає, що посилання відповідача на те, що питання повернення переплати податку на прибуток буде розглянуто після проведення документальної позапланової перевірки, яка буде проведена у зв’язку з розпочатою процедурою припинення відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Донбаському регіоні» ДП «НЕК Укренерго» не відповідає жодним нормам діючого податкового законодавства України. 22 липня 2016 року представником позивача до суду подана заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Другий відповідач у судове засідання 22 липня 2016 року не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Жодних, заяв, клопотань, заперечень, тощо до суду не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Заслухавши представників позивача та першого відповідача у судових засіданнях 26 лютого та 21 березня 2016 року, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00100227, що підтверджується випискою Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 9 жовтня 2015 року, позивач має Відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Донбаському регіоні».

Судом встановлено, що станом на 5 серпня 2015 року на картці особового рахунку відокремленого підрозділу Державного підприємства «НЕК «Укренерго» - «Держенергонагляд у Донбаському регіоні» по коду бюджетної класифікації 11020100 «податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» обліковується переплата у сумі 193630 грн., що підтверджується актом від 5 серпня 2015 року № 3704-20 та по коду бюджетної класифікації 11023100 «авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» обліковується переплата у сумі 367647 грн., що підтверджується актом від 5 серпня 2015 року № 3706-20. Позивач зазначає, що дана переплата виникла у зв’язку зі змінами в законодавстві, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв’язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 5 липня 2012 року № 5083-ІV, згідно з якими, підприємства з 1 січня 2013 року відповідно до статті 57 Податкового кодексу України авансували державний бюджет шляхом сплати авансових внесків з податку на прибуток.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 3 березня 2014 року позивачем був поданий розрахунок податкових зобов’язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2013 рік, за яким позивачем за свій відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Донбаському регіоні» сплачено до бюджету у 2013 році 938110 грн., задекларовано за 2013 рік податок на прибуток у сумі 526581 грн., та розрахунок податкових зобов’язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2014 рік, який було подано 8 лютого 2015 року та за яким позивачем задекларовано збиток. Факт наявної переплати підтверджується особовою карткою позивача наданою відповідачем до суду на виконання вимог ухвали від 26 лютого 2016 року. Суд зазначає, що у письмових запереченнях відповідач не заперечував факт наявності переплати у позивача в сумі 561277 коп. з податку на прибуток.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Умовами повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, відповідно до приписів статті 43 Податкового кодексу України є помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов’язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України 43.5. контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як було зазначено судом вище, першим відповідачем за заявою позивача не був складений висновок про повернення відповідних сум коштів не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, чим допущена протиправна бездіяльність. Суд не приймає посилання першого відповідача на те, що умовою повернення платнику податків суми переплати податку є необхідність проведення документальної перевірки з огляду на те, що такі дії податкового органу та такі умови не передбачені нормами Податкового кодексу України чи іншого діючого податкового законодавства.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку, за платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж п’ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Відповідно до норм статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 КАС України, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

17 листопада 2015 року Верховним судом України була винесена постанова № 21-4371а15, в якій було вирішено питання про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, висновки якої можуть бути застосовані й в межах даної справи щодо виключних повноважень відповідача на повернення надмірно сплачених коштів. Отже, за висновками Верховного Суду України бюджетне відшкодування податку на додану вартість (надалі – ПДВ) здійснюється органом Державної казначейської служби з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п’ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування, або окремо від здійснення такого контролю. При цьому, відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості. Вирішення позовної вимоги шляхом стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ є помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника ПДВ. У цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов’язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов’язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Враховуючи викладені висновки Верховного суду України, з урахуванням предмету спору та встановлених вище фактичні обставин справи і норм Податкового кодексу України, які підлягають застосуванню в межах даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково наступним чином.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки суд встановив наявність протиправної бездіяльності першого відповідача, суд задовольняє позивачу позовну вимогу в частині визнання протиправною бездіяльності першого відповідача щодо не вчинення дій, спрямованих на повернення позивачу надміру сплачених сум грошового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 561277 грн. Також на підставі частини 2 статті 11 КАС України суд частково виходить за межі другої позовної вимоги позивача та вважає правильним способом захисту позивача вимогу про зобов’язання першого відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов’язків щодо надання органу казначейства висновку щодо надміру сплачених позивачем сум грошового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 561277 грн.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 8419 грн. 56 коп. платіжним дорученням від 26 січня 2016 № 6923, у розмірі 1318 грн. платіжним дорученням № 6924, у розмірі 60 грн. № 6999.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, до Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення надмірно сплаченого податку на прибуток на суму 561277 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо не вчинення дій, спрямованих на повернення Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» надміру сплачених сум грошового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 561277 грн. (пятьсот шістьдесят одна тисяча двісті сімдесят сім гривень).

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти висновок із значенням суми надміру сплаченого Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» грошового зобов’язання з податку на прибуток у розмірі 561277 (пятьсот шістьдесят одна тисяча двісті сімдесят сім гривень) та подати його до відповідного органу державної казначейської служби.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі 9797 грн. 56 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 22 липня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.