Справа № 812/249/16
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року справа №812/249/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у справі № 812/249/16 за позовом ОСОБА_2 до Старобільської районної державної адміністрації в особі структурного підрозділу - Служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації про визнання незаконної відмови, викладеної у висновках від 18 вересня 2015 року № 602, від 29 жовтня 2015 року № 678 та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2016 року, ОСОБА_2, звернулась до суду із позовом (з урахуванням уточнень) про:

- визнати незаконною відмову Служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області , викладену у висновку від 18 вересня 2015 № 602 про недоцільність взяття на облік потенційних опікунів/піклувальників та недоцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_2;

- зобов'язати Службу у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області зареєструвати ОСОБА_2 в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів із занесенням даних про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_2 від 05 серпня 2015 року;

- визнати незаконною відмову Служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області , викладену у висновку від 29 жовтня 2015 № 678 про відмову ОСОБА_2 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі;

- зобов'язати Службу у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області поставити ОСОБА_2 на облік кандидатів в усиновлювачі та Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_2 від 19 жовтня 2015 року (а.с. 4-6, 33-36, 116).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у справі № 812/249/16 у задоволені позовних вимог позивача відмовлено (а.с. 135-143) (а.с. 140-143).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом при прийнятті рішення була допущена невідповідність висновків суду обставинам справи. Неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляції зазначено, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про недотримання позивачем процедури, передбаченої п. 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, при поданні відповідачу заяви від 05 серпня 2015 року про постановлення її на облік потенційних опікунів/піклувальників та взяття під опіку дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, хлопчика 9-14 років.

Вважає, що постанова Донецького апеляційного суду від 21 липня 2015 року та лист Старобільського РВ ГУ МВС України в Луганській області спростовують факт неналежного виконання батьківських обов'язків щодо дитини з боку прийомних батьків, а відтак висновок № 602 від 18 вересня 2015 року не є правомірним.

При цьому попередній досвід виховання прийомної дитини (позитивний чи негативний) не є законодавчо визначеною підставою для застосування ст. 212 Сімейного кодексу України та п. 38 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» та відмови у взятті на облік потенційних опікунів/піклувальників.

Апелянтом зазначено, що судом першої інстанції, при прийнятті спірного рішення, не враховано те, що відповідач не наділений повноваженнями встановлення фактів невиконання або неналежного виконання прийомними батьками обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання прийомних дітей, оскільки, це є адміністративним правопорушенням, а єдиним органом, який уповноважений встановлювати цей факт, є суд в межах розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Відтак, апелянт вважає, що у відповідача відсутні підстави для зазначення фактів невиконання або неналежного виконання позивачем обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей у висновку № 678 від 29 жовтня 2015 року.

На підставі вищевикладеного, апелянт просила суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 152-158).

Позивач, представник відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач в апеляційній скарзі просила розглянути справу у її відсутність.

21 та 26 липня 2016 року від представника відповідача до канцелярії суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на апеляційну скаргу разом із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 15 травня 2014 року між Старобільською РДА Луганської області в особі голови Гаркавого А.І. та громадянами України ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір № 28 про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.20).

Відповідно до розпорядження голови Старобільської РДА Луганської області від 13 серпня 2014 року № 268 "Про визнання розпоряджень голови Старобільської райдержадміністрації від 15 травня 2014 року № 195 таким, що втратило чинність" визнано розпорядження голови Старобільської райдержадміністрації від 15 травня 2014 року № 195 "Про створення прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_2 та влаштування ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання" таким, що втратило чинність; припинено дію договору "Про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2." від 15 травня 2014 року № 28 . Підставою припинення дію договору слугувала відсутність взаєморозуміння між прийомними батьками та прийомною дитиною, а також письмове звернення прийомних батьків (а.с.21).

ОСОБА_2 звернулася до начальника Служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області із заявою від 05 серпня 2015 року, в якій виявила бажання взяти під опіку дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, хлопчика 9-14 років, та просила поставити її на облік потенційних опікунів/піклувальників (а.с.48).

Разом із заявою позивачем подано пакет документів, передбачених п. 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок № 866). Однак, без довідки про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендації центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, оскільки начальник служби у справах дітей відмовилася брати копії цих документів, а їх оригінали вже знаходилися у відповідача у справі щодо створення прийомної сім'ї ОСОБА_2.

18 вересня 2015 року позивач отримала висновок № 602 Служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області з посиланням на відсутність довідки про доходи позивача або декларації про її доходи як доходи потенційного кандидата в опікуни/піклувальники; перевищення 12-місячного терміну з дати видачі довідки Луганського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (ЛОЦСССДМ) № 114/436 про проходження курсу підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки та батьки-вихователі, виданої ОСОБА_4 та ОСОБА_2, дата видачі - 17 березня 2014 року (а.с.51); перевищення 12-місячного терміну з дати видачі рекомендації ЛОЦСССДМ № 114/428 від 18 березня 2014 року про включення до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків/батьків-вихователів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, відповідно до якої останні рекомендовані для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків та батьків-вихователів як потенційних прийомних батьків (а.с.52)

Враховуючи минулий досвід виховання та спільного проживання у родині ОСОБА_2 дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_5; факти потрапляння до лікарні хворого на цукровий діабет ОСОБА_5 під час його проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_2; те, що наявність всіх документів, зазначених у п. 40 Порядку № 866, є лише передумовою, а не виключно підставою для встановлення опіки ,Служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області прийшла до висновку щодо недоцільності взяття позивача на облік потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників та недоцільності встановлення нею опіки/ піклування над дитиною, позбавленою батьківського піклування (а.с.49).

19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 знов звернулася до начальника Служби у справах дітей Старобільської РДА Луганської області із заявою , в якій виявила бажання усиновити дитину-сироту, хлопчика 13 років, та поставити її на облік потенційних усиновлювачів (а.с.8).

Разом із вказаною заявою позивачем подано пакет документів: копія паспорта (а.с.7); копія свідоцтва про шлюб (а.с.11); довідка УСЗН про отримання державної допомоги (а.с.9); довідки МВС України про відсутність у позивача та її чоловіка ОСОБА_4 судимості (а.с.12); висновок про стан здоров'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.14-15); нотаріально засвідчена згода ОСОБА_4 на усиновлення ОСОБА_2 дитини-сироти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13); копія свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно (житловий будинок) (а.с.16); довідка про доходи чоловіка (а.с.10).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 19 жовтня 2015 року Службою у справах дітей Старобільської РДА Луганської області складено висновок від 29 жовтня 2015 року № 678, яким відмовлено ОСОБА_2 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі (а.с.18-19).

Спірним питанням у справі, є правомірність відповідача прийняття 18 вересня 2015 року висновку № 602 та висновку від 29 жовтня 2015 року № 678; та невиконання дій на підставі заяв позивача від 18 вересня 2015 року та 29 жовтня 2015 року.

Суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог щодо прийняття відповідачем висновку № 602 від 18 вересня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 05.08.2015 року - момент звернення позивача до Служби із відповідною заявою строк дії документів, які містять результати навчання у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (довідка ЛОЦСССДМ № 114/436 від 17.03.2014 та рекомендація ЛОЦСССДМ від 18.03.2014) відповідно до положень пункту 40 Порядку № 866 сплив, у зв'язку з чим вони були недійсні та не підлягали застосуванню, оскільки не передбачено продовження строку дії або встановлення безстрокового характеру дії зазначених документів.

Щодо відмови у скасування висновку відповідача від 29 жовтня 2015 року № 678, суд першої інстанції виходив з того, що комплексний аналіз способу життя та відношення до процесу виховання дитини позивача суперечить інтересам дитини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що охорона дитинства - це система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повно цінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно статті 24 Закону України "Про охорону дитинства" (утримання і виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та безпритульних дітей) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, повинні бути передані на усиновлення або влаштовані на виховання в сім'ї громадян (під опіку чи піклування, в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу), у будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки-інтернати на повне державне утримання. Таким дітям створюються необхідні умови для всебічного і гармонійного розвитку, підготовки до самостійного життя та праці.

Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Відповідно до статті 244 Сімейного кодексу України (особа, яка може бути опікуном, піклувальником дитини) опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Статтею 56 Цивільного кодексу України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 затверджений "Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини", який визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини.

Пунктом 40 Порядку № 866 встановлено, що особа, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання: заяву (від подружжя приймається спільна заява, підписана обома подружжями); довідку про доходи за останні шість місяців або копію декларації про доходи, засвідчену в установленому порядку; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням; копію свідоцтва про шлюб (для осіб, які перебувають у шлюбі); довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендацію центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до єдиного банку даних; копію паспорта; висновок про стан здоров'я заявника, складений за формою згідно з додатком 5; довідку від нарколога та психіатра для осіб, які проживають разом із заявниками; довідку про наявність чи відсутність судимості для кожного заявника, видану органами внутрішніх справ за місцем проживання заявника; письмову згоду всіх повнолітніх членів сім'ї, що проживають разом з особою, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, утворити прийомну сім'ю або на власній житловій площі - дитячий будинок сімейного типу, засвідчену нотаріально або написану власноручно в присутності посадової особи, яка здійснює прийом документів, про що робиться позначка на заяві із зазначенням прізвища, ім'я, по батькові, підпису посадової особи та дати.

Строк дії документів, зазначених у цьому пункті, становить дванадцять місяців з дати видачі.

Згідно п. 41 Порядку № 866 служба у справах дітей за місцем проживання особи, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з урахуванням результатів навчання у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді: приймає документи, зазначені у пункті 40 цього Порядку; реєструє осіб у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, що ведеться за формою згідно з додатком 6; вносить відомості про осіб до єдиного банку даних; протягом 10 днів після отримання заяви складає акт обстеження житлово-побутових умов згідно з додатком 9, який додається до документів; готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини.

Пунктом 42 Порядку № 866 встановлено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.

Як встановлено в суді першої та апеляційної інстанції, позивачем до заяви від 05 серпня 2015 не були надані усі необхідні документи, визначені пунктом 40 Порядку № 866, у відповідача були відсутні правові підстави для виконання приписів, визначених пунктом 41 цього Порядку, та, як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для складання Висновку № 602.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не виконала приписів, визначених пунктом 40 Порядку № 866, відсутні підстави для встановлення факту порушення прав та інтересів ОСОБА_2 та їх відновлення шляхом визнання незаконною відмови, викладеної у висновку № 602, оскільки вказаний висновок містить положення щодо невідповідності наданих документів пункту 40 Порядку № 866 в частині спливу терміну дії частини наданих документів (довідки ЛОЦСССДМ № 114/436 від 17 березня 2014 року та рекомендації ЛОЦСССДМ від 18 березня 2014 року).

Оскільки вимоги про зобов'язання відповідача зареєструвати ОСОБА_2 в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів із занесенням даних про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_2 від 05.08.2015 року є похідними від визнання незаконним відмови відповідача, викладеної у висновку № 602 від 18 вересня 2015 року, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта на те, що перевищення вказаних 12-місячних строків не порушує п. 40 Порядку № 866 в частині строку дії документів, оскільки вказані довідка та рекомендація ЛОЦСССДМ мають безстроковий характер, оскільки законодавцем чітко визначений строк дії документів та інших припущень не допускається.

Суд першої інстанції правомірно виходив з того, що за умови дотримання ОСОБА_2 положень пункту 40 Порядку № 866, вона не позбавлена права на реєстрацію у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів; внесення відомостей до єдиного банку даних та виготовлення висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її інтересам дитини з огляду на те, що в даній справі предметом розгляду є не встановлення опіки над неповнолітньою дитиною, а процедура взяття на облік Службою у справах дітей Старобільської РДА потенційних опікунів/піклувальників, врегульована Порядком № 866.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною відмови Служби у справах дітей Старобільської РДА, викладеної у висновку від 29 жовтня 2015 року № 678 про відмову ОСОБА_2 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі та зобов'язання Служби у справах дітей Старобільської РДА поставити ОСОБА_2 на облік кандидатів в усиновлювачі та Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_2 від 19 жовтня 2015 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про охорону дитинства" усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону.

Порядок передачі дітей на усиновлення, а також здійснення контролю за умовами їх проживання і виховання в сім'ях усиновителів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини (ч. 2 ст. 212 Сімейного кодексу України).

Отже , головною задачею є дотримання усиновлювачами інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 статті 215 Сімейного кодексу України облік осіб, які бажають усиновити дитину, ведеться відділами та управліннями районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад, на які покладається безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905 затверджено Порядок провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, в якому визначена процедура її проведення, порядок звернення громадян, які бажають усиновити дитину, до служби у справах дітей , перелік необхідних документів, алгоритм дій служби у справах дітей у разі надходження заяви та всіх документів (далі - Порядок № 905).

Пунктом 24 Порядку № 905 визначено, що служба у справах дітей протягом 10 робочих днів після надходження заяви та всіх документів, зазначених у пункті 22 цього Порядку: перевіряє документи на відповідність вимогам законодавства;проводить бесіду із заявниками, з'ясовує мотиви усиновлення, ставлення до виховання дітей.

У разі коли усиновлення здійснюється одним із подружжя, з'ясовуються причини, з яких другий з подружжя не бажає бути усиновлювачем, та його ставлення до намірів дружини (чоловіка) усиновити дитину; складає акт обстеження житлово-побутових умов заявників; розглядає питання про можливість заявників бути усиновлювачами та готує відповідний висновок і в разі надання позитивного висновку ставить заявників на облік кандидатів в усиновлювачі із занесенням даних про них до Книги обліку кандидатів в усиновлювачі, яка ведеться за формою згідно з додатком 4, та Єдиного банку даних.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що відповідач правильно розглядав заяву позивача від 19 жовтня 2015 року, відповідно до положень законів та підзаконних нормативних актів, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідач відповідно до положень пункту 24 Порядку № 905 наділений правом винесення висновку щодо відмови конкретній особі у взятті на облік в якості кандидата в усиновлювачі на підставі поданої заяви.

В даному випадку підлягає оцінюванню висновок відповідача щодо відмови позивачу у задоволенні її заяви.

Проаналізувавши усі надані докази, суд виходить з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, позивач з власної ініціативи разом зі своїм чоловіком влаштовувала у свою прийомну сім'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитину, позбавлену батьківського піклування, підписувала відповідний договір (а.с.20). Згідно вказаного договору Позивач добровільно брала на себе зобов'язання захищати права та інтереси дитини, залучати спеціалістів до вирішення проблемних питань, виконувати рекомендації лікарів-спеціалістів. При цьому договором прямо визначено, що прийомні батьки несуть персональну відповідальність за життя, здоров'я, фізичний і психічний розвиток прийомних дітей.

При цьому позивач достовірно знала про тяжке захворювання прийомної дитини - цукровий діабет та необхідність неухильного дотримання графіку прийому ліків та режиму харчування.

Однак вже через три місяці після спільного проживання між прийомними батьками та дитиною виникли непорозуміння, подружжя ОСОБА_2 в письмовому вигляді висловили свою неспроможність контролювати поведінку дитини та бажання зняти з себе відповідальність за життя та здоров'я дитини( а.с.86-87).

Суд враховує той факт, що за нетривалий час перебування прийомної дитини в сім'ї ОСОБА_2, дитина була тричі госпіталізована до лікарні у важкому стані, при цьому прийомні батьки ОСОБА_2 у своїй заяві намагалися зняти з себе відповідальність за здоров'я та життя дитини, вимагали негайно закрити прийомну сім'ю, ОСОБА_2 відмовлялася виконувати рекомендації лікарів-спеціалістів та спеціалістів служби у справах дітей (а.с.86-95).

При цьому посилання позивача на протиправність висновку з огляду на те, що Служба у справах дітей розглядала заяву від 19 жовтня 2015 року у контексті відношення позивача до ОСОБА_5 та перебування останнього на вихованні у прийомній сім'ї позивача у період з 15 травня 2014 року по 13 серпня 2014 року, тоді як позивач у зазначеній заяві не вказувала про намір усиновити конкретну дитину - ОСОБА_5, є незмістовними, оскільки, по-перше, до заяви про взяття на облік додано нотаріально засвідчену згоду ОСОБА_4 на усиновлення ОСОБА_2 дитини-сироти - саме ОСОБА_5 (а.с.13), а по-друге, при вирішенні питання щодо взяття особи на облік кандидатів в усиновлювачі служба у справах дітей зобов'язана враховувати всі обставини та умови, які можуть мати негативні наслідки для виховання і розвитку дитини. Оскільки згода чоловіка позивача стосується конкретної дитини, як відповідач , так суд першої інстанції правомірно давав аналіз прийнятому відповідачем висновку, який приймався виключно в межах можливості усиновлювання конкретної дитини ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилання апелянта на те, що згідно змісту ст. 212 Сімейного кодексу України вона не відноситься до переліку осіб, які не можуть бути усиновлювачами, а навпаки - згідно положень ст. 211 Сімейного кодексу України, відповідає критеріям, передбаченим цією статтею для осіб, які можуть бути усиновлювачами, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки частиною 2 статті 212 Сімейного кодексу України прямо визначено, що крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Як було встановлено Службою у справах дітей Старобільської РДА по справі, так і перевірено судом, комплексний аналіз способу життя та відношення до процесу виховання дитини ОСОБА_5 з боку позивача ,яка не прикладала зусиль для організації правильного способу життя та процесу лікування хворої на цукровий діабет дитини, хоча достеменно була обізнана про наявні захворювання та необхідність дотримання рекомендацій лікарів-спеціалістів, добровільна відмова від подальшого його виховання в прийомній сім ї, давав можливість відповідачу скласти висновок від 29 жовтня 2015 року № 678 про відмову ОСОБА_2 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі, оскільки повторне влаштування до родини позивача дитини, позбавленої батьківського піклування , ОСОБА_7 буде суперечить інтересам дитини.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у справі № 812/249/16 за позовом ОСОБА_2 до Старобільської районної державної адміністрації в особі структурного підрозділу - Служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації про визнання незаконної відмови, викладеної у висновках від 18 вересня 2015 року № 602, від 29 жовтня 2015 року № 678 та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова