Справа № 808/900/16
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Справа № 808/900/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом: Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "АССОЛЬ"

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність №1 від 28.12.2015)

ОСОБА_2 (довіреність № 5 від 04.01.2016)

ОСОБА_3 (довіреність № 6 від 03.01.2016)

від відповідача: - ОСОБА_4 (довіреність № 9/10/33-10-019 від 11.01.2016)

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале виробничо-комерційне підприємство "АССОЛЬ" (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.12.2015 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 792839,00 грн. та № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 2246,00 грн.

Ухвалою суду від 12.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/900/16, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 26.04.2016. Провадження у справі за клопотанням сторін було зупинено. Судове засідання призначено на 06.07.2016.

Відповідно до ст.160 КАС України, 06.07.2015 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Представники позивача підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх у повному обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказували, що по-перше, під час перевірки позивач надавав пояснення відповідачу, що орендовані у ТОВ "Зелений Гай" об'єкти ПМВКП "АССОЛЬ" використовує для розміщення складів та виробничих потужностей. Отже, Позивач використовує вказане майно у власній господарській діяльності.

По-друге, невключення до суми податкових зобов'язань в листопаді 2014 року суму неоприбуткованих запчастин виробництва Китай, не відповідає дійсності, оскільки позивач надав до перевірки акт на оприбуткування від 21.11.2014 р., про що вказано в акті перевірки від 17.12.2015.

До того ж, в акті перевірки відсутнє посилання на нормативний акт, що забороняє заміну каталожних номерів товарів суб'єктом господарювання для їх подальшого використання.

По-третє, господарські правовідносини з ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд" та ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" оформлені позивачем належним чином, фактичне постачання товарів підтверджується належними первинними документами та документами податкової звітності. Товари (роботи та послуги), що отримані ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд" та ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" були придбані для використання у господарській діяльності товариства та були використані у ній. Сума ПДВ, що була віднесена позивачем до складу податкового кредиту, підтверджено відповідними податковими накладними, що оформлені із дотриманням усіх вимог законодавства.

Тому позивач вважає висновки податкової інспекції безпідставними, та податкові повідомлення-рішення протиправними і просить їх скасувати.

Відповідач проти позову заперечив, надав письмові заперечення. Зазначив, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідач зазначив, що по-перше, позивачем, в порушення п.198.5 ст.198 ПК України, занижено суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з включенням до суми податкового кредиту протягом 2014 року податку на додану вартість у розмірі 173 497 грн. при списанні ТМЦ, що були використані на будівельні роботи по об'єкту "Ремонт закритої стоянки для автомобілів ПТЦ "Зелений Гай" (профілакторій №2)".

По-друге, в порушення вимог п.198.5 ст.198 ПКУ , не оприбутковані запчастини виробництва Китай підприємством не включено до суми податкових зобов'язань в листопаді 2014 р. суму податку на додану вартість - 95 053 грн. в листопаді 2014 року.

По-третє, за результатами проведеного дослідження фінансово-господарських операцій ПМВКП "АССОЛЬ" за грудень 2014 року встановлено, що первинні документи ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд" та ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" використовувалися для формування податкового кредиту Позивача та не підтверджують факт реального здійснення господарських операцій.

Тож, відповідач вказує на обґрунтованість висновків перевірки, а відтак і правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, та просить у позові відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що, підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, Токмацькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено планову виїзну перевірку ПМВКП "АССОЛЬ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено акт перевірки від 05.11.2015р. №402/22/20470908.

За результатами перевірки, зокрема, встановлено, що платником на порушення вимог п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, 44.2, 44.3, 44.4, 44.5, 44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 ПКУ , в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 528559 грн., (в т.ч. лютий 2014р. - 16522 грн., березень 2014р. - 15064 грн., квітень 2014р. - 17623 грн., травень 2014р. - 1947 грн., червень 2014р. - 13199 грн., липень 2014р. - 28457 грн., серпень 2014р. - 26743 грн., вересень 2014р. - 16795 грн., жовтень 2014р. - 15586 грн., листопад 2014р. - 106253 грн., грудень 2014р. - 270370 грн.); та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за січень 2014 у розмірі 2246 грн.; п.14.1.281 п.14. ст. 14, п.44.1, 44.2, 44.3, 44.4, 44.5, 44.6 ст.44, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПКУ , в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 219653 гривень.

ПМВКП "АССОЛЬ" до Токмацька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області надано заперечення від 16.11.2015 №16.11-2 на акт перевірки від 05.11.2015р. №402/22/20470908. На підставі п.п.78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПКУ в межах розгляду заперечень платника Токмацькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області проведено позапланову перевірку, за результатами якої складено акт від 07.12.2015р. №445/22/20470908, висновки якого підтверджують висновки акту планової перевірки від 05.11.2015р. №402/22/20470908.

За результатами перевірки Токмацька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області склала та надіслала ПМВКП "АССОЛЬ" податкові повідомлення - рішення від 21.12.2015, зокрема:

№ форми "Р" про визначення грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 792839 грн., в т.ч. за основним платежем на 528559 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 264280 грн.;

№ форми "В4" про зменшення від'ємного значення ПДВ у розмірі 2246 грн.

Як свідчать матеріали справи та пояснював представник відповідача в ході судового розгляду, висновки перевірки базують на наступному:

"По-перше, перевіркою встановлено, що ПМВКП "АССОЛЬ" (Орендар) згідно договорів №1 від 01.04.2013р., №1 від 01.04.2014р. отримало у ТОВ СТО "Зелений Гай" (Орендодавець) (05475104) в оренду об'єкт нерухомості з будівлями площею 2498,2 кв.м. (кузовний цех П-1 - 511,9 кв.м; склад; кислородна Р-1, Р -654,8 кв.м; гараж Ж-1 - 428 кв.м; частина слюсарного цеху Е-1 - 108 кв.м; другий та третій поверх побутових приміщень К-3 - 183,1 кв.м; частина складу М-1 та приміщення №1 та №2 - 470,6 кв.м; приміщення №12 профілакторія №2 Ж-1 - 16,9 кв.м.) та майданчик під стоянку автомобілів та господарський двір загальною площею 4312 кв.м. Умовами договорів передбачено підтримувати орендоване майно в робочому стані і проводити поточний ремонт за свій рахунок; проводити всі архітектурні зміни орендованого майна тільки з письмового дозволу Орендодавця; по закінченню терміну дії Договору повернути Орендодавцю орендоване майно в робочому стані з урахуванням зносу згідно акту приймання-передачі (п.2); ставка орендної плати приймається з розрахунку 4,80 грн. (без ПДВ) за 1 кв.м.

ПМВКП "АССОЛЬ" відповідно до розпорядження по від 04.01.13 №04.01/1 прийнято рішення про проведення ремонтних робіт на об'єкті "Ремонт закритої стоянки для автомобілів" ПТЦ "Зелений Гай" (профілакторій №2) за адресою: ОСОБА_5, вул. Зелена, 1. В акті перевірки зазначено, що площа об'єкта забудови 1063 кв.м., підрядник та замовник ПМВКП "АССОЛЬ". Об'єкт "Закрита стоянка для автомобілів" ПТЦ "Зелений Гай" (профілакторій №2) не є власністю платника та відсутній у переліку об'єктів, переданих в оренду ПМВКП "АССОЛЬ".

ПМВКП "АССОЛЬ" за період з січня 2014р. по грудень 2014р. згідно актів виконаних будівельних робіт (перелік наведено в акті перевірки) здійснило будівельні роботи на об'єкті "Закрита стоянка для автомобілів ПТЦ "Зелений Гай" (профілакторій №2)" на загальну суму 1040984,41 грн., у т.ч. ПДВ 173497,40 грн. Оплату за проведений ремонт ПМВКП "АССОЛЬ" не отримувало.

Платником у бухгалтерському обліку віднесено вартість товарно-матеріальні цінностей, списаних на проведення будівельних робіт, на рахунок 152 "придбання (виготовлення) основних засобів", та включено суми ПДВ з вартості придбаних ТМЦ до податкового кредиту протягом 2014 року.

ПМВКП "АССОЛЬ" здійснювала будівельні роботи на об'єкті "Закрита стоянки для автомобілів ПТЦ "Зелений Гай" (профілакторій №2)" на загальну суму 1040984,41 грн., у т.ч. ПДВ 173497,40 грн., списувало матеріали, вартість яких відносило до складу податкового кредиту, без надання первинних документів, які б підтверджували зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника.

На підставі вищенаведеного ПМВКП "АССОЛЬ" не нарахувало податку на додану вартість у зв'язку з включенням до суми податкового кредиту сум податку на додану вартість при списанні товарно-матеріальних цінностей, використаних для будівництва об'єкту не в межах господарської діяльності на загальну суму 173497 грн.

По-друге, ПМВКП "АССОЛЬ" за контрактом №230714 від 23.07.2014р., укладеного з нерезидентом HEBEI NINGFANG GROUP IMPORT AND EXPORT CO., LTD (CHINA), згідно ВМД №112020000/2014/002991 від 21.11.2014р., здійснила операцію з ввезення на митну територію України запасних частини до тракторів виробництва Китаю, зокрема, опис товару: каток однобортний каталожний номер 1-06T495, каток двобортний - 2-04T495, палець - T84, трак - GI84, диск відомий - 030300063, тяга - 1536SB, барабан зубчатий - 8977GI, диск фрикційний - 6144GI, втулка - 9954GI, хрестовина вентилятора - 7146SB, паливопровід к-т - S030704053, трубка - 69107B, паливопровід к-т - 41106B, хомут - 1773SB, гайка - 2017SB, болт з гайкою - 2015SB. Умовами контракту передбачено прийняття Покупцем (ПМВКП "АССОЛЬ") товару згідно специфікації (п.1.1).

Імпортовані запасні частини за каталожними номерами китайського виробництва не оприбуткувало на балансі підприємства, а на підставі прибуткової накладної від 21.11.2014р. №ПН-0002158 на бухгалтерському рахунку 281 "товари на складі", зокрема, відобразило вартість інших товарів на суму 475266,70 грн., номенклатура яких не відповідає опису товару згідно ВМД №112020000/2014/002991 від 21.11.2014р. та специфікації №1 від 28.08.2014.

Сума ПДВ згідно ВМД №112020000/2014/002991 від 21.11.2014р. віднесена ПМВКП "АССОЛЬ" до складу податкового кредиту (р.12.1) податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року у повному обсязі: 152350,94 гривень.

Оскільки імпортовані запасні частини не оприбутковані на балансі ПМВКП "АССОЛЬ", зокрема, у сумі 475266,70 грн., то не призначаються для використання в господарській діяльності платника. ПМВКП "АССОЛЬ" не нарахувало податкові зобов'язання по операціям з придбання запасних частин, які призначені для використання в операціях, які не є господарською діяльністю платника, у розмірі 95053,34 грн. (475266,7 грн. х 20%), при включенні суми податку до складу податкового кредиту, як це передбачено нормами п.198.5 ст.198 ПКУ .

По-третє, в порушення вимог п.14.1.36 п.14.1.181 ст.14, п.198.1, п.198.3, 198,6 ст.198 ПКУ платником завищено суму ПДВ, віднесену до складу податкового кредиту у розмірі 260975 грн., внаслідок включення до його складу податку на додану вартість по операціях з придбання товару у постачальників ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд", ТОВ "ВТК "Юждизельмаш".

ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд" (35627446) та ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" (32202678) виписало в адресу ПМВКП "АССОЛЬ" податкові накладні (перелік та номенклатура наведені в акті перевірки) на придбання імпортованих запасних частин на загальну суму 987021,36 грн., в т.ч. ПДВ 164503,56 грн. та на загальну суму 578824,5 грн., в т.ч. ПДВ 96470,75 грн., відповідно. Суми податку на додану вартість за виписаними ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд" та ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" податковими накладними включена ПМВКП "АССОЛЬ" до складу податкового кредиту за грудень 2014 року у сумі 260975 грн., що підтверджується даними додатку 5 "розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до податкової декларацій з податку на додану вартість.

Податкові накладні, виписані ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд", ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" в адресу ПМВКП "АССОЛЬ" містять коди товару згідно УКТ ЗЕД і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно даних АРМ Митниця та податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд", ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" не придбавав у вітчизняних та іноземних постачальників запасні частини з відповідними кодами УКТ ЗЕД, на поставку яких виписало податкові накладні в адресу ПМВКП "АССОЛЬ".

Оскільки по ланцюгу поставки (придбання) простежується тільки рух документів без фактичної поставки запасних частин, що підтверджується відсутністю коду УКТ ЗЕД по ланцюгу придбання, документи, на підставі яких сформовано податковий кредит, не засвідчують факт реального здійснення господарських операцій та не можуть використовуватись для формування податкового кредиту.

Токмацькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області в ході проведення перевірки не знайдено підтвердження поставку товару ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд", ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" в адресу ПМВКП "АССОЛЬ" на загальну суму 1565850 грн., в т.ч. ПДВ 260975 грн."

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, та заслухавши представників сторін, суд не може погодитись із твердженнями податкового органу та вважає обставин, на які посилається відповідач такими, що не відповідають діючим нормам законодавства. Інформація, викладена в ОСОБА_2 щодо встановлених порушень не може носити доказовий характер та не підтверджує встановлені у ньому факти, з огляду на наступне.

Пунктом 44.1 статті 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Так, відповідач посилаючись на порушення позивачем приписів п.198.5 ст.198 ПК України, вказує на заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з включенням до суми податкового кредиту протягом 2014 року податку на додану вартість у розмірі 173 497 грн. при списанні ТМЦ, що були використані на будівельні роботи по об'єкту "Ремонт закритої стоянки для автомобілів ПТЦ "Зелений Гай" (профілакторій №2)" .

У той же час, під час перевірки було встановлено, що відповідно до договору №1 від 01.04.2013 р. та договору №1 від 01.04.2014 р. Позивач отримав у ТОВ СТО "Зелений Гай" в оренду об'єкти нерухомості площею 2 498,2 м2 .

У 2014 році позивач виконав ряд будівельних робіт на об'єкті "Ремонт закритої стоянки для автомобілів ПТЦ "Зелений Гай", що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, які були надані до перевірки, загальною вартістю 1 040 984, 41 грн., у т.ч. ПДВ 173 497,40 грн., будівельні матеріали вартістю 812 070,15 грн.

Як свідчать матеріали справи, в ході перевірки, позивачем надані відповідачеві пояснення стосовно того, що орендовані у ТОВ СТО "Зелений Гай" об'єкти ПМВКП "АССОЛЬ" використовує для розміщення складів та виробничих потужностей, тобто, використовує вказане майно у власній господарській діяльності.

До того ж, під час перевірки, окрім первинних документів, позивачем були надані усі документи дозвільного характеру, що стосуються проведення вказаних будівельних робіт, а саме: декларацію про початок робіт №ЗПО 9; ліцензію Позивача на проведення будівельних робіт №513864 AB від 12.08.2012 р., лист директора ТОВ СТО "Зелений Гай", де міститься згода на проведення ремонтних робіт закритої стоянки для автомобілів.

Пунктом 198.3. ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПКУ встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

У п.201.8. ст.201 ПК України зазначається, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.

Отже, Податковим кодексом України забороняється включати до складу податкового кредиту витрати по сплаті ПДВ, що не підтверджені податковими накладними, та/або якщо податкові накладні складені суб'єктами підприємницької діяльності, які не зареєстровані як платники податку.

При цьому, як вбачається зі змісту ОСОБА_2 перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачем надані докази, що підтверджують реальне вчинення господарської операції, що в свою чергу підтверджує правомірність визначення платником податкового кредиту за такою операцією.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ПМВКП "АССОЛЬ" правомірно включено до податкового кредиту протягом 2014 року суми ПДВ при списанні ТМЦ, які були використані на будівельні роботи по об'єкту "Ремонт закритої стоянки для автомобілів" ПТУ "Зелений Гай".

Відповідач як на підставі нарахування позивачеві податкових зобов'язань з ПДВ посилається на порушення останнім приписів п.198.5 ст.198 ПКУ та зазначає, що "не оприбутковані запчастини виробництва Китай підприємством не включено до суми податкових зобов'язань в листопаді 2014 року суму податку на додану вартість у розмірі 95 053 грн.".

Однак, такий висновок відповідача не відповідає положенням п.198.5 ст.198 ПК України. оскільки: згідно з п. 198.5. ст.,198 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включати на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/ послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Під час перевірки встановлено, що відповідно до умов контракту №230714 від 23.07.2014 р. Позивач отримав запчастини від постачальника HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT (Китай). Відповідно до специфікації №1 від 28.08.2014 р. до даного контракту та вантажно-митної декларації №112020000/2014/002991 від 21.11.2014 р. вартість поставленого товару складає 41 298 дол.США, сума у гривнях - 533 096,97 грн. без ПДВ.

Як зазначив відповідач, позивачем оприбутковано за номерами каталогу три види товару: гусениця 16L-41-00000 (2) у кількості 2 шт. на суму 47 245, 27 грн., сегмент з комплектом кріплення (комплект) 16Y-18-00014 в кількості 1 шт. по ціні 5 163,41 грн. та сегмент з комплектом кріплення (комплект) 154-27-12273/154-27-12283 у кількості 1 шт. по ціні 5 421,59 грн. Однак, позивач оприбуткував запчастини, що були поставлені HEBEI NINGFANG IMPORT AND EKSPORT, під номерами каталогу TOB "Челябінський тракторний завод-Уралтрак" (Росія), оскільки ці запчастини використовуються до трактора Т-170 виробництва ТОВ "Челябінський тракторний завод-Уралтрак".

Як зазначено і в акті перевірки від 17.12.2015, ПМВКП "АССОЛЬ" надано пояснення про те, що покупці запчастин для тракторів ТОВ "Челябінський тракторний завод-Уралтрак" оформлюють свої замовлення та прописують умови тендерів виключно згідно з каталогом ТОВ "Челябінський тракторний завод-Уралтрак". Саме тому реалізувати такі запчастини можливо тільки під такими каталожними номерами.

При цьому, позивач надав до перевірки акт на оприбуткування від 21.11.2014, про що вказано в самому акті перевірки від 17.12.2015.

Що стосується заміни каталожних номерів та складання підприємством актів на оприбуткування запчастин, то суд вважає за необхідне зауважити на тому, що згідно з ч.5. ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (надалі - Закон) підприємство самостійно:

визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства;

обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних;

розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів;

затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку;

може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов'язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства;

визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов'язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

Відповідачем же, ані в акті перевірки від 17.12.2015, ані в ході судового розгляду не наведено нормативного акта, де наведено вичерпний перелік документів, які може складати суб'єкт господарювання.

Натомість, чинне законодавство містить вимоги до первинних бухгалтерських документів, що викладені у ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме:

"Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис"), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".

Отже, аналізуючи зміст та форму актів на оприбуткування запчастин, суд дійшов висновку, що вони є первинними документами в розумінні ч. 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

З викладеного слідує, що посилання відповідача на порушення позивачем положень п.198.5 ст.198 ПКУ є безпідставними, а тому відсутні підстави донарахування ПДВ.

Посилання відповідача в акті перевірки на те, що первинні документи ТОВ "ТВК "Капітал-Трейд" та ТОВ "ВТК "Юждизельмаш" використовувалися для формування податкового кредиту позивача та не підтверджують факт реального здійснення господарських операцій, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПКУ постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, як вбачається зі змісту ОСОБА_2 перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачем надані докази, що підтверджують реальне вчинення господарської операції, що в свою чергу підтверджує правомірність визначення платником податкового кредиту за такою операцією.

Пунктом 201.8 статті 201 ПКУ встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статті 183 цього Кодексу.

Як було встановлено матеріалами справи безпосередні контрагенти позивача, на час здійснення відповідних господарських операцій були у встановленому законодавством порядку зареєстровані як платники ПДВ.

Доказів анулювання свідоцтва платника контрагентів позивача податковим органом суду не надано, у зв'язку з чим не має підстав для позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку сплачених при придбанні товару.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

При придбанні товару (послуги) покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару (послуги), який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу (у томі числі у разі ухилення від сплати), в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. В разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податку на додану вартість до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, оформлених відповідно з вимогами законодавства.

Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності).

Ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Обґрунтованість формування платником податків валових витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товару з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового законодавства.

Враховуючи наявність у позивача накладних, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів (послуг) були включені до податкового кредиту, та до складу валових витрат, приймаючи до уваги, що зазначені накладні не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку оформлення цих накладних вимогам ПКУ, акт перевірки не містить, позивачем цілком правомірно включило суми податку на додану вартість по отриманим ним послугам (товарам) до складу податкового кредиту та суми податку до складу валових витрат, оскільки його право підтверджується належними, з точки зору діючого законодавства, доказами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про "нереальність" здійснених позивачем господарських операцій є безпідставним, оскільки на його підтвердження відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу.

Відповідачем не надано також доказів підробки документів або їх фіктивності на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 234 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Недійсність фіктивного правочину не встановлена законом, а отже такий правочин не є нікчемним. Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що зміст вказаних вище угод не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер і покладення на платника відповідальності за наслідки господарської діяльності третіх осіб є прямим порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії. Можливі порушення контрагентами чи іншими особами податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків, в даному випадку позивача, права на податковий кредит з податку на додану вартість, а також не можуть впливати на формування останнім валових витрат.

Судом не було встановлено обізнаності позивача щодо можливого протиправного характеру діяльності своїх контрагентів та/або їх контрагентів-постачальників в ланцюгу постачання товарів, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди.

Такий висновок суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем дотриманні законні підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначені статтею 198 ПКУ .

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, у зв'язку з тим, що позивачем спростовані висновки податкового органу з результатами перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкових повідомлень - рішень, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Як зазначено у частині першій статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.12.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Судовий збір у розмірі 11926,28 грн. (одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять шість гривень 28 коп.) присудити на користь Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "АССОЛЬ" () за рахунок бюджетних асигнувань рішення Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко