Справа № 800/166/16
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Київ П/800/166/16

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Зайцева М.П.,
Ланченко Л.В.,
Лосєва А.М.,
Пилипчук Н.Г.,

при секретарі судового засідання Савченко А.А.,

за участю:

представників позивача - Мащенко Л.О., Овчаренко Т.М.,

Сидоренка В.В.,

представника відповідача - Кот О.В.,

представника третьої особи - Рябенка С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області до Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Український інститут національної пам'яті, про визнання незаконним та скасування рішення в частині,

встановив:

У квітні 2016 року Червонозаводська міська рада Лохвицького району Полтавської області звернулась до суду із позовом до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 04 лютого 2016 року за № 984-VIII в частині перейменування міста Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області на місто Заводське.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2016 року допущено заміну позивача Червонозаводської міської ради Лохвицького району Полтавської області на її правонаступника - Заводську міську раду Лохвицького району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана в частині Постанова Верховної Ради України порушує права жителів міста Червонозаводське, оскільки прийнята з недодержанням норм чинного законодавства України та без врахування думки більшості жителів цього міста.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що Постанова Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 04 лютого 2016 року за № 984-VIII (далі - Постанова) прийнята з недодержанням принципів, закріплених у Конституції України та Європейській Хартії місцевого самоврядування, а також з порушенням статей 91, 96, 99 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», статей 5, 7, 8 Закону України «Про географічні назви», статей 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», окрім того, Український інститут національної пам'яті не наділений повноваженнями на надання рекомендацій щодо перейменування населених пунктів, оскільки Положенням про Український інститут національної пам'яті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року №684, не передбачено таких повноважень.

Представник Верховної Ради України у суді позов не визнала і просила відмовити у задоволенні, аргументуючи тим, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки оскаржувана Постанова прийнята Верховною Радою України з дотриманням встановленої процедури та відповідно до Конституції України, Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», враховуючи пропозиції, подані органами місцевого самоврядування, та рекомендації Українського інституту національної пам'яті.

Представник третьої особи подав письмові заперечення на позов, в судовому засіданні просив у його задоволенні відмовити та підтримав позицію представника відповідача.

Окрім іншого, позивач посилається на порушення відповідачем статті 7 Конституції України та статей 91, 96, 99 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України».

Стаття 7 Основного Закону встановлює, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Статтею 91 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» встановлені вимоги до супровідних документів, які подаються до законопроектів, зокрема, ця норма передбачає, що у пояснювальній записці до законопроекту (або проекту іншого акта) має бути зазначено обґрунтування очікуваних соціально-економічних, правових та інших наслідків застосування закону після його прийняття.

Згідно із частиною другою статті 96 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» питання про включення законопроекту до порядку денного сесії розглядається Верховною Радою протягом 30 днів після ухвалення висновку головного комітету чи тимчасової спеціальної комісії, але не раніше ніж через два дні після надання народним депутатам висновку головного комітету (або тимчасової спеціальної комісії у разі її створення), висновків інших комітетів.

Стаття 99 цього Закону визначає відомості, які необхідно зазначати в законопроекті та супровідних документах, що надаються народним депутатам, в тому числі, частина друга згаданої статті передбачає, що до законопроекту повинні додаватись супровідні документи, в яких мають наводитись відомості відносно висновків експертиз щодо законопроектів.

При цьому положеннями статті 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, яка, реалізовуючи повноваження, визначені у статті 85 Основного Закону щодо здійснення законодавчої влади, приймає закони, постанови та інші правові акти.

Відповідно до частин другої і третьої статті 138 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» така форма актів Верховної Ради України, як постанови приймаються з конкретних питань з метою здійснення установчої, організаційної, контрольної та інших функцій.

Гарантування верховенства Конституції України як Основного Закону держави на всій території України згідно зі статтею 2 Закону України «Про Конституційний Суд України» є завданням Конституційного Суду України. Тому саме цей орган судової влади наділений повноваженнями приймати рішення та давати висновки у справах щодо конституційності, зокрема, законів та інших правових актів Верховної Ради України (пункт 1 статті 13 цього Закону).

Окрім того, у Рішенні від 27 березня 2002 року № 7-рп/2002 (у справі за конституційним поданням Вищої ради юстиції щодо офіційного тлумачення положень абзаців другого, третього пункту 1 частини першої статті 150 Конституції України) Конституційний Суд України зазначив, що як свідчить зміст положень статей 85, 91 Конституції України, Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші правові акти, які є юридичною формою реалізації повноважень єдиного органу законодавчої влади в Україні та відповідно до частини другої статті 147, частини першої статті 150 Конституції України є об'єктом судового конституційного контролю.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про Конституційний Суд України» однією з підстав визнання актів Верховної Ради України неконституційними є порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Оскільки вимоги позивача про визнання незаконною в частині Постанови Верховної Ради України обґрунтовані її невідповідністю Конституції України та порушенням порядку прийняття, Вищий адміністративний суд України, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 27 травня 2014 року (справа № 21-120а14), дійшов висновку, що позов у цій частині не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та названі правові норми, провадження у справі підлягає закриттю в частині щодо невідповідності оскаржуваної Постанови Верховної Ради України Конституції України та порушення порядку її прийняття.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області в частині щодо невідповідності Конституції України та порушення порядку прийняття Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 04 лютого 2016 року за № 984-VIII в частині перейменування міста Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області на місто Заводське закрити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, та на нього може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді М.П.Зайцев

Л.В.Ланченко

А.М.Лосєв

Н.Г.Пилипчук