Справа № 297/33/16-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 р. Справа № 876/3109/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Курильця А.Р., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Берегівської міської ради Закарпатської області на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Берегівської міської ради Закарпатської області треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 11.01.2016 року звернулася в суд з позовом до Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання дій протиправними щодо не оприлюднення на офіційному веб-сайті проекту рішення Берегівської міської ради VI скликання 47 сесії за №2639 від 22.10.2015 року за 20 днів до дати його розгляду та скасування рішення Берегівської міської ради VI скликання 47 сесії за №2639 від 22.10.2015 року.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Берегівська міська рада Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та винести нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що рішення за № 2639 «Про затвердження Програми приватизації та відчуження обєктів комунальної власності територіальної громади м. Берегове на 2016-2017 роки» регламентує правові основи, порядок та умови приватизації комунального майна протягом 2016 року. Додатком до цього рішення затверджено обєкти комунальної власності територіальної громади м. Берегово, які підлягають приватизації у 2016-2017 роках, серед яких будівлі казарми, їдальні, будівлі № 26,27,30,31 та 36 по вул. Хмельницького,99 (загальна орієнтовна вартість продажу 2 млн. 140 тис. грн.) у м. Берегове та нежитлові приміщення по вул. Шевченка,39 А (100 тис. грн.) та будівля колишнього клубу по вул. Дерекосег ,7/6 (100 тис. грн.).

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно ч. 10 ст. 59 вказаного Закону України акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Так, підставами для визнання акту органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до п.11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

А тому колегія суддів вважає, що проект такого рішення повинен був бути опублікованим та обговореним відповідно до законодавства про доступ до публічної інформації, оскільки це рішення стосується територіальної громади міста. Все комунальне майно, яке знаходиться на балансі та утриманні Берегівської міської ради, є майном жителів міста Берегове і у разі прийняття рішень щодо відчуження, продажу чи умовам приватизації обєктів комунальної власності територіальної громади повинно оприлюднюватися та обговорюватися зі співвласниками даного майна, - тобто жителями м. Берегове.

Публічною інформацією, відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI, є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом. Статтею 12 вказаного Закону визначено перелік субєктів у сфері доступу до публічної інформації.

Такими субєктами є запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, обєднання громадян без статусу юридичної особи, крім субєктів владних повноважень; розпорядники інформації субєкти, визначені у статті 13 цього закону.

Згідно статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема субєкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші субєкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обовязковими для виконання. Частиною 4 даної статті визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Розпорядники інформації зобовязані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації.

Частина 3 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Таким чином, не пізніш як за 20 днів мають оприлюднюватися не лише ті проекти рішень розпорядника, що підлягають обговоренню, а всі нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії органів місцевого самоврядування, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено судом першої інстанції з досліджуваних доказів, що проект рішення № 2639 «Про затвердження Програми приватизації та відчуження обєктів комунальної власності територіальної громади м. Берегове на 2016-2017 роки» разом з додатками, був затверджений на сесії Берегівської міської ради Закарпатської області та оприлюднений після її закінчення.

Тобто, проект вказаного рішення не був оприлюднений, у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Однак, Берегівська міська рада у своїй апеляційній скарзі стверджує, що проект рішення «Про затвердження Програми приватизації та відчуження обєктів комунальної власності територіальної громади м. Берегове на 2016-2017 роки» за номером 10-407, був опублікований на офіційному веб-сайті Берегівської міської ради 22.09.2015 року, тобто за 20 робочих днів до засідання 47 сесії Берегівської міської ради, яка відбулася 22.10.2015 року, проте суду не подано доказів, що підтверджують факт опублікування вказаного рішення на офіційному веб-сайті Берегівської міської ради 22.09.2015 року і на спростування своїх протиправних дій.

Згідно положень ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт органів місцевого самоврядування мають особи , щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно п.21 постанови Пленуму ВАС України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ «судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України (2747-15) право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Колегія суддів вважає, що вказаним спірним рішенням Берегівської міської ради були порушені права та інтереси позивачки як члена територіальної громади (мешканки) міста.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Берегівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2016 року у справі № 297/33/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_10

Повний текст ухвали виготовлено 26.07.2016 року