Справа № 199/4483/16-а
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/4483/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

25.07.2016 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Руденко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію, посилаючись на те, що відповідачем неправомірно припинено йому виплату пенсії з 01 квітня 2015 року відповідно до нормативних актів, якими внесено зміни до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 16 серпня 2012 року позивач отримував пільгову пенсію за віком згідно списку №1, як особа, яка багато років працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці у відповідності до норм ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 05 травня 2016 року відповідачем відмовлено позивачу в призначені та виплаті пенсії за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку із тим, що на думку відповідача відповідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону від 02 березня 2015 року тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, які передбачені Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» не виплачуються.

На теперішній час позивач працює на посаді державного службовця в Головному управлінні Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, тобто на посаді, яка дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», тому виплата пенсії за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» на період роботи на посаді державного службовця з 01 квітня 2015 року позивачу була припинена.

Позивач вважає, що припинення виплати пенсії порушує його конституційні права, тому він звернувся до суду і просив суд визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пільгової пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 квітня 2015 року; зобовязати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську нарахувати та виплатити позивачу пенсію, починаючи з 01 квітня 2015 року на момент розгляду судом даного позову без обмежень встановлених ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для осіб, які працюють на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу»; зобовязати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську у подальшому нараховувати та виплачувати позивачу пенсію встановлену згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» без обмежень, встановлених ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для осіб, які працюють на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Відповідачем надано письмові заперечення, в яких вони просять у задоволенні позову відмовити, оскільки пенсія нарахована позивачу відповідно до норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 16 серпня 2012 року перебуває на обліку відповідача, отримував пенсію, призначену на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Станом на 01.04.2015 позивач працював на посаді державного службовця в Головному управлінні Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, яка дає право на призначення пенсії в порядку та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим 01.04.2015 позивачу припинено виплату пенсії.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу","Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній з 01.04.2015, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення», виплачуватись не повинна.

Одночасно суд зазначає, що починаючи з 1 квітня 2015 року, посади, на яких працював та працює позивач, дійсно, давали право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Тобто, починаючи з 01.06.2015 особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені абз. 1 ч. 4 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

При цьому, відповідно до вимог ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980).

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивач заявляє вимоги про відновлення йому виплати пенсії з 01 квітня 2015 року, тоді як звернувся до суду лише 23 червня 2016 року. Питання щодо поновлення строку звернення до суду позивачем не ставиться.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку що виплата пенсії позивачу припинена неправомірно з 01 червня 2015 року, то відповідно до строків звернення до суду позовні вимоги позивача за 2015 рік підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Що стосується періоду з 01 січня 2016 року по 23 червня 2016 року (день звернення до суду), то суд зазначає наступне.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній з 01.01.2016, тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Таким чином, відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу з 01 січня 2016 року було припинено.

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати у подальшому пенсію відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому, а тому суд немає законних підстав встановлювати на майбутнє обовязки для будь-яких осіб вчиняти ті чи інші дії у певній формі, обсягах та у спосіб.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пільгової пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року та зобовязати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську нарахувати та виплатити позивачу пенсію, починаючи з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року, призначеної на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 6-11, 71, 94, 99, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пільгової пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобовязати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, починаючи з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року, призначеної на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні іншої частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по справі в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. з рахунку бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В.Руденко