Справа № 809/811/16
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. Справа № 809/811/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.

секретаря судового засідання Мули Х.О.

за участю представника позивача: Воришко М.В.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Тисменицької об`єднаної Державної податкової інспекці Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 6 722,85 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2016 року Тисменицька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 6 722,85 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, допустив заборгованість по податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 6 722,85 гривень.

Представник позивача вимоги викладені в адміністративному позові підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав заяву (а.с.25).

Згідно зі ст. 136 КАС України, відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову й прийняття його судом, приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд приймає визнання адміністративного позову, якщо ці дії відповідача не суперечать закону, не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд вважає можливим прийняти заяву про визнання адміністративного позову відповідача, оскільки така не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та заяву про визнання позову відповідача, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2, проживає по АДРЕСА_1, (реєстраційний номер НОМЕР_1), 12.05.2014 року подав до Тисменицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітній період 2013 рік (а.с. 7-9), де самостійно визначив суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9 022,85 гривень.

Відповідачем частково погашено заборгованість у сумі 2 300,00 гривень, що підтверджується квитанціями, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 18-20).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітнім, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відповідно пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано податкову вимогу за №1696-23 від 16.11.2015 року (а.с. 11), яку відповідач залишив без реагування.

У відповідності до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначається як сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума заборгованості є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом.

Вказана обставина підтверджується відповідачем та наявною в матеріалах справи копією податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік від 12.05.2014 року (а.с. 7-9), копією корінця податкової вимоги від 16.11.2015 року № 1696-23 (а.с. 11), довідкою про стан розрахунків з бюджетомг (а.с. 10).

Беручи до увагу ту обставину, що відповідач визнав адміністративний позов та судом прийнято заяву про визнання позов, то даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 112, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету України та місцевих бюджетів Івано-Франківської області в порядку та розмірах, передбачених Бюджетним кодексом України, податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6 722 (шість тисяч сімсот двадцять дві) гривні 85 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ Микитин Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 29.07.2016 року.