Справа № 819/564/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/564/16

19 липня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції в Тернопільскій області, Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4, Позивач) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі ГТУЮ у Тернопільській області, Відповідач 1 ), Тернопільської міської ради (далі Тернопільська МР, Відповідач 2 ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24 березня 2016 року вона звернулась до Тернопільського міського управління юстиції із запитом на публічну інформацію, у звязку із необхідністю реалізації своїх майнових прав щодо обєкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1. Проте, отримала від Тернопільського міського управління юстиції відмову у наданні такої інформації від 13.04.2016 року №02/01-27/07.

Позивач вважає таку відмову неправомірною з огляду на обґрунтування, що містяться у позовній заяві та доданих до неї матеріалів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

В своїх запереченнях на позовну заяву Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області вказує, що управління не відповідає за зобовязаннями Тернопільського міського управління юстиції та Тернопільського міськрайонного управління юстиції, а лише організовує роботу, повязану із забезпеченням діяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, і не наділене повноваженнями щодо надання інформації з Державного реєстру прав та здійснення державної реєстрації.

В судовому засіданні представник Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник Тернопільської МР пояснив, що міська рада не є правонаступником Тернопільського міського управління юстиції, відтак вона не відповідає за зобовязаннями Тернопільського міського управління юстиції

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав:

24 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Тернопільського міського управління юстиції із запитом на публічну інформацію, у звязку із необхідністю реалізації своїх майнових прав щодо обєкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1. Проте, отримала від Тернопільського міського управління юстиції лист-відмову від 13.04.2016 року №02/01-27/07 у наданні запитуваної публічної інформації.

Підставою такої відмови слугував Порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, відповідно до якого така інформація органом державної реєстрації у паперовій формі надається лише за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи та за наявності документа, що підтверджує внесення плати за її отримання.

Крім того, Тернопільське міське управління юстиції повідомило позивача про те, що сфера дії Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюється на відносини щодо отримання інформації субєктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій.

Позивач вважає такий висновок Тернопільського міського управління юстиції неправомірним, відтак звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи вище викладене та дослідивши обставини справи суд звертає увагу на наступне:

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 № 586 «Про реорганізацію деяких територіальних органів Міністерства юстиції» Тернопільське міське управління юстиції реорганізовано шляхом злиття з Тернопільським районним управління юстиції та утворено Тернопільське міськрайонне управління юстиції.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» та Наказу Міністерства юстиції України від 01.03.2016 № 572/5 «Про ліквідацію територіальних управлінь юстиції» передбачено ліквідувати як юридичну особу публічного права територіальний орган Міністерства юстиції - Тернопільське міськрайонне управління юстиції.

Як слідує з вищенаведених нормативних актів не передбачено правонаступництва в результаті ліквідації районних, міських та міськрайонних управлінь юстиції.

Таким чином, Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області та Тернопільська міська рада не відповідають за зобов'язаннями Тернопільського міського управління юстиції чи Тернопільського міськрайонного управління юстиції.

Крім того суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 63 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подаються:

1) документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об'єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо), або довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

2) довідка (виписка) з переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, видана особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, про участь особи, державна реєстрація права власності якої проводиться, в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (крім випадків, коли перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва, подано особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідно до пункту 62 цього Порядку, або копію такого переліку подано відповідно до підпункту 4 цього пункту);

3) технічний паспорт па окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна;

4) завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом копії документів, передбачених пунктом 62 цього Порядку (у разі, коли такі документи не подано особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом).

Відтак з вищезазначеного слідує, що державний реєстратор отримує відповідні документи виключно для здійснення державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна та не являється володільцем копій даних документів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI ) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Документи, отримані державним реєстратором не використовується в щоденній роботі з реалізації повноважень органу. Вони отримані лише для цілей здійснення реєстрації права власності на об'єкт нерухомості.

На підставі зазначеного, матеріали, надані заявниками управлінню юстиції для реєстрації, не є публічною інформаціє зазначеного органу.

Враховуючи вищезазначене, віднесення копій документів, які подаються для державної реєстрації до публічної інформації не являється вірним.

Крім того, слід звернути увагу, що деякі відомості, які надаються для реєстрації можуть містити персональні дані у розумінні Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року № 2297-VI (далі Закон № 2297-VI).

Так, статтею 2 Закону № 2297-VI визначено, що персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

З аналізу положень Закону № 2297-VI передбачено, що персональні дані, крім знеособлених, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Порядок поширення персональних даних визначається статтею 14 Закону № 2297-VI, згідно з якою їх поширення передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб'єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Окрім цього, порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається статтею 16 Закону № 2297-VI, в якій зокрема передбачено, що цей порядок визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю бази персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону.

Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, та з аналізу норм чинного законодавства України суд дійшов висновку, в позові відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 25.07.2016р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.