Справа № 750/4522/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/4522/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ковзернев В.О.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А
26 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів Губської Л.В., Федотова І.В.,
при секретарі Пономаренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених державних коштів, -
В С Т А Н О В И Л А:
Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради звернулось до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення бюджетних коштів у розмірі 7 611 грн. 62 коп., виплачених у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та закрити провадження у справі.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.
Вирішуючи справу по суті та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка передислокована з смт. Приморський (м. Феодосія) в м. Чернігів.
23.10.2014 відповідач звернувся до позивача із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, в якій вказав про неотримання ним та членами його сім`ї будь-яких інших видів соціальних виплат.
На підставі поданої заяви відповідачу управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради призначено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
06.02.2015 позивачем винесено розпорядження про припинення виплати вказаної допомоги та повернення безпідставно виплачених бюджетних коштів за період з 23.10.2014 по 31.01.2015 включно в розмірі 7 611 грн. 62 коп. Підставою для ухвалення цього розпорядження було отримання позивачем з військової частини НОМЕР_1 інформації про призначення відповідачу з 16.07.2014 щомісячної компенсації за піднайом житла.
Відповідач добровільно не повернув до бюджету зазначені кошти, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, які виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян, прав та інтересів юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов`язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією із визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.
Згідно із статтею 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:
1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;
2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;
3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;
4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);
5) в інших випадках, встановлених законом.
В випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, не підпадає під дію п. 4 ч. 4 ст. 50 КАС України, виходячи з наступного.
Так, правовий аналіз пунктів 1-4 ч. 4 статті 50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.
У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб`єктів владних повноважень.
Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.
Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС України дозволяє колегії суддів дійти висновку, що і п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС судочинства , який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб`єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов`язків та можливої дискреційної поведінки.
За п. 4 ч. 4 статті 50 КАС України, суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.
Даний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 22.09.2015 року у справі № 21-1884а15.
Даний спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на кошти у розмірі 7611 грн. 62 коп. та стягнення цієї суми з нього, як з недобросовісного набувача, а тому спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що дану справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі, - закриттю.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року скасувати.
Провадження у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених державних коштів - закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.
Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.