Справа № 712/7425/16-а
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2016-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/7425/16-а
Провадження № 2-а/712/305/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2016 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси В.А. Романенко, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії державного службовця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії державного службовця, в якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та зобовязати УПФУ в м. Черкасах Черкаської області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.12.2015 року у визначеному законом розмірі, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності третьої групи у подальшому протягом усього часу існування інвалідності. Звернути постанову в адміністративній справі до негайного виконання в порядку ст. 256 КАС України у межах суми платежу за один місяць. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуваючи на обліку в УПФ України в м. Черкасах Черкаської області, вона звернулась із заявою щодо поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідачем надано письмову відповідь, з посиланням на те, що позивач є пенсіонером по інвалідності, працюючим на посаді державного службовця і у звязку з набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року до нього застосовуються обмеження, тому у Пенсійного фонду відсутні законні підстави для поновлення виплати пенсії по інвалідності. З 01.06.2015 року посада на якій працює позивач вже не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу», тому позивач з 01.06.2015 року перестав бути особою якій у відповідності до ст. 47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015 року було зупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону.

Відповідачем подано до суду заперечення у строк, передбачений ч. 5 ст. 183-2 КАС.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Вивчивши письмові докази по справі, оцінивши повідомлені сторонами обставини своїх вимог і заперечень, суддя на пiдставi аналiзу встановлених фактичних обставин справи i вiдповiдних їм правовiдносин знаходить, що є достатньо підстав прийняти законне судове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як інвалід ІІІ групи за загальним захворюванням, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), та одночасно працює на посаді державного службовця в Головному управлінні статистики в Черкаській області.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213), як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії як інваліду ІІІ групи призупинено, починаючи з 01.04.2015 року. Також Законом України від 24.12.2015 року № 911 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було продовжено період, з якого пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, пенсії не виплачуються, а саме з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

31 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії як інваліду ІІІ групи за загальним захворюванням.

Листом від 07 червня 2016 року № 8705/02 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії з посиланням на те, що з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року встановлений особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, незалежно від часу їх призначення. Пенсіонерам, які працюють на посадах державних службовців, у вказаний період виплата пенсій припиняється, а тому підстави для поновлення пенсії відсутні.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є: Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Законом № 213 внесено зміни до статті 47 Закону № 1058 та викладено вказано статтю в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213 порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213 покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу наведених положень Закону № 213 слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Таким чином, застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена пізнішою, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Стаття 47 Закону № 1058 у редакції Закону № 213 не визнана неконституційною, позивач не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положеннях Закону № 213, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу.

Крім того, Прикінцевими положеннями Закону № 213 визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. У цьому переліку Закон № 1058 відсутній.

Щодо доводів позивача про неприйняття до 1 червня 2015 року закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, на виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213 щодо призначення пенсій (у тому числі спеціальних) до 1 червня 2015 року відповідний Закон не прийнято.

У зв'язку з цим з 1 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія має призначатись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому слід враховувати, що до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує загальний порядок виплати пенсії, Законом № 213 внесено аналогічні зміни щодо обмеження виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у випадку перебування цих пенсіонерів на державній службі.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213 не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, а тому відповідач обґрунтовано відмовив у поновленні виплати пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Судовий збір необхідно віднести за рахунок держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 71, 94, 158 - 163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії державного службовця відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.А. Романенко