Справа № 344/8670/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/8670/16-а
Провадження № 2-а/344/379/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську рядового поліції Колітаєва Едуарда Анатолійовича,

Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

У судовому засіданні 25 липня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі - також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську рядового поліції Калітаєва Едуарда Анатолійовича (надалі - також «Відповідач 1»), Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі - також «Відповідач 2») про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 675535 від 30 червня 2016 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську рядового поліції Калітаєвим Едуардом Анатолійовичем, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 675535 від 30 червня 2016 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначив в судовому засіданні Позивач, ним не було порушено Правил дорожнього руху, оскільки ним було здійснено вимушену зупинку, пов'язану з необхідністю надання невідкладної медичної допомоги людині, якій раптово стало погано на вулиці.

Відповідач - Інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську рядового поліції Калітаєвим Едуардом Анатолійовичем та його представник, - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили та просили відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Зокрема, як зазначив Відповідач 1, оскільки Позивачем було здійснено зупинку на перехресті з кільцевим рухом, Позивача було у встановленому чинним законодавством порядку притягнуто до відповідальності за порушення вимог пункту 15.9 Правил дорожнього руху.

Крім того, в судовому засіданні Відповідач 1 покликався на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення Позивач не повідомляв інспектору про причини здійснення зупинки в забороненому місці, зокрема, пов'язані з необхідністю надання невідкладної медичної допомоги людині, яка потребувала такої допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка особисто не знайома з Позивачем, але на момент виникнення спірної ситуації бачила, як Позивач підходив до жінки, якій стало зле і цікавився її самопочуттям, пояснила суду, що 30 червня 2016 року вона бачила, як Позивач підійшов до невідомої жінки, якій раптово стало зле і цікавився в неї її самопочуттям. Оскільки жінка повідомила, що почуває себе добре, будь-яка медична допомога їй з боку Позивача не надавалася. Крім того, свідок вказала суду, що приблизно через 5 хв., як Позивач пішов від даної жінки, він повернувся до свідка ОСОБА_6 та її подруги, які продовжували залишатися на тому ж місці, з проханням надати свої контакти для виклику до суду в якості свідка.

Свідок ОСОБА_7, яка особисто не знайома з Позивачем, але на момент виникнення спірної ситуації бачила, як Позивач підходив до жінки, якій стало погано і цікавився її самопочуттям, пояснила суду, що 30 червня 2016 року вона дійсно бачила, що Позивач підійшов до невідомої жінки, якій раптово стало погано і цікавився в неї її самопочуттям. Оскільки жінка повідомила, що почуває себе добре, будь-яка медична допомога Позивачем їй не надавалася, але приблизно через 2 хв., як Позивач пішов від даної жінки, він повернувся до свідка ОСОБА_7 та її подруги, які продовжували залишатися на тому ж місці, з проханням надати свої контакти для виклику до суду в якості свідка.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивача, Відповідача 1 та його представника, свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до пункту 15.1 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга (підпункт «ґ» пункту 15.9 Правил дорожнього руху).

Відповідно до пункту 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Пунктами 9.9-9.11 Правил дорожнього руху визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу працівника міліції або внаслідок засліплення водія світлом фар; в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; г) на механічному транспортному засобі, що буксирується; ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком «Діти» що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити «знак аварійної зупинки» або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди; б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 (в, г, ґ) цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - також «КУпАП») перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

30 червня 2016 року Інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ рядовим поліції Калітаєвим Е.А. винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 675535, якою притягнуто ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 675535 від 30 червня 2016 року ОСОБА_3 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб'єкт владних повноважень - Відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Як зазначено в Постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 ПС2 № 675535 від 30 червня 2016 року, ОСОБА_8, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1, 30 червня 2016 року о 16 год. 35 хв. м. Івано-Франківськ, перехр. вул. Чорновола-Довженка, керуючи т/з, здійснив зупинку на перехресті з кільцевим рухом на перехр. Чорновола-Довженка, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Так, Суд звертає увагу на те, що Позивач в судовому засіданні визнав та не заперечував той факт, що він дійсно здійснив зупинку на перехресті з кільцевим рухом.

При цьому, обґрунтовуючи вимушеність такої зупинки, Позивач покликався на те, що вона була пов'язана з необхідністю надання ним, як лікарем, невідкладної медичної допомоги людині, якій раптово стало погано на вулиці.

При цьому, в судовому засіданні Судом на стадії дослідження доказів переглянуто запис відеодиску з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому достеменно видно факт зупинки транспортного засобу Позивача на перехресті з кільцевим рухом.

Крім того, Суд звертає особливу увагу на те, що зі змісту вищевказаної відеоінформації вбачається, що Позивач в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не повідомляв інспектора патрульної поліції про причини такої зупинки (необхідність рятування життя людини).

Відтак, Суд сприймає критично посилання Позивача на причини його зупинки та її вимушеність.

Крім того, у відповідності до вимог пунктів 9.9, 9.10, 9.11,15.14 Правил дорожнього руху Позивачем не було ввімкнено аварійної світлової сигналізації.

Суд також сприймає критично пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вказані свідки повідомили суду про те, що вдруге Позивач повернувся до них приблизно через 2-5 хв., тоді коли сам розгляд справи про адміністративне правопорушення (згідно запису з нагрудної відеокамери інспектора) тривав близько 15 хв. (враховуючи те, що Позивач в судовому засіданні посилався на те, що вдруге він повернувся до свідків для отримання їх контактів з метою виклику до суду в якості свідків вже після розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оскаржуваної постанови).

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і Позивачем таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, Відповідачем 1 не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, Відповідачем 1 порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 99, 100, 158- 163, 171-2, 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.