Справа № 813/2468/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 липня 2016 року № 813/2468/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з наступними вимогами:

- визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.06.2016 року ВП № 50816976;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.06.2016 року ВП № 50816976.

В обґрунтування позовних вимог посилається на такі обставини. 06.07.2016 року позивач отримав постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення виконавчого збору від 22.06.2016 року ВП № 50816976, винесену у зв'язку із не виконанням в добровільному порядку рішення Залізничного районного суду м.Львова №462/1765/15-ц, у строк, визначений постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2016 року. З посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження», вважає постанову про стягнення виконавчого збору незаконною, оскільки державний виконавець порушив вимоги щодо належного повідомлення боржника про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, відтак позбавив його можливості добровільного виконання вказаної постанови.

З ініціативи суду на вирішення поставлено питання про закриття провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечив проти закриття провадження у справі та просив повернути позивачу судовий збір, сплачений при зверненні до суду з даним позовом.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 29.07.2016 не з'явився.

При вирішенні питання про закриття провадження у справі суд керувався наступним.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом оскарження є постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення виконавчого збору від 22.06.2016 року ВП № 50816976.

Виконавче провадження № 50816976 відкрито постановою державного виконавця від 13.04.2016 року з виконання виконавчого листа № 462/1765/15-ц, виданого 02.03.2016 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» боргу за кредитним договором.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 статті 82 Закону № 606-XIV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як видно з долучених до позовної заяви матеріалів, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена у виконавчому провадженні № 50816976, відкритому з виконання виконавчого листа № 462/1765/15-ц, виданого 02.03.2016 року Залізничним районним судом м. Львова.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Отже, у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, прийнятого 18 березня 2004 року, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

У разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особами, які не є учасниками виконавчого провадження, така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13.01.2016 року у справі №6-2850цс15.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Беручи до уваги викладене, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.06.2016 року винесена у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 462/1765/15-ц, виданого 02.03.2016 року Залізничним районним судом м. Львова, а також дії державного виконавця щодо її винесення підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, спір у даній справі не є публічно-правовим, що унеможливлює розгляд справи в порядку адміністративного судочинства та відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України є підставою закриття провадження у справі.

Згідно з частиною другої статті 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи наведене, суд роз'яснює позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Ураховуючи вказану норму, слід повернути позивачу судовий збір у сумі 551,21 грн, сплачений за квитанцією № 41 від 12.07.2016.

Керуючись ст.ст.157, 160, 165, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанови.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом, який видав виконавчий лист.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 21 к., сплачений за квитанцією № 41 від 12.07.2016 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.