Справа № 464/4728/16-а
Суддя: Борейко С. В.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/4728/16-а
пр.№ 2-а/464/212/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в особі судді Борейка С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в:

позивачі звернулись в суд з адміністративним позовом, в якому просять визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 16.05.2016 №253 про демонтування співвласникам квартири АДРЕСА_1, позивачами, самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 розміром 7.20 на 1.50; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову покликаються те, що відповідачем винесено спірне розпорядження з порушенням норм чинного законодавства. Попри те, покликаються на те, що огорожі не встановлювали; питання демонтажу було предметом судового розгляду; вказаний будинок не знаходиться на балансі ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», відповідача, а відтак були відсутні правові підстави для вирішення питання про демонтаж об'єкта позову. Попри те, до повноважень відповідача не належить вирішення питання про демонтаж здійсненого будівництва. Просять позов задовольнити.

У судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи; представник позивачів подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебування представника по даній справі у відпустці, однак не приймається до уваги, адже суб'єкт владних повноважень не подав жодних доказів того, що саме цей представник буде брати участь у розгляді справи.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились, на підставі наявних в справі доказів.

На підставі ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, з'ясувавши її дійсні обставини, суддя приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради 16 травня 2016 року прийняла розпорядження №253 про самочинне встановлення огорожі на прибудинковій території будинку на АДРЕСА_1. Із змісту такого розпорядження встановлено, що Сихівська РА ЛМР розглянувши звернення ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» надала співвласникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 термін до 31.05.2016 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 розміром 7.20?1.50 м, влаштування якої виконано без документів на землекористування і яка обмежує доступ мешканцям квартири №4 до господарських споруд.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України: від 20.05.1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність»; від 16.11.1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування»; від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підпунктом 3 п.«б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім того, компетенція виконавчих органів міських рад у сфері містобудування визначена статтями 12 та 14 Закону України «Про основи містобудування». Статтею 14 цього Закону передбачено повноваження, аналогічне за змістом тому, що міститься в ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, у разі виявлення істотного порушення будівельних норм орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про зобов'язання здійснити перебудову.

Водночас, системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого будівництва лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Аналогічну позицію було висловлено Вищим адміністративним судом України в рішенні від 21.07.2015 року (№К/800/16921/15).

Враховуючи наведене вище, приходжу переконання, що спірне розпорядження про демонтаж самовільно збудованого об'єкту - огорожі не є обов'язковим до виконання, оскільки знесення здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а тому приходжу до висновку, що позов підставний та пілягає до задволення.

Розподіляючи судові витрати суд виходить із такого. Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Сихівської РА ЛМР на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору, що підтверджено квитанцією від 31.05.2016 №362.

На підставі ст.19 Конституції України, Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року № 687-XIV, Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року № 2780-ХІІ, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, ст.376 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.2, 6, 9, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

позовну вимогу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 травня 2016 року №253 про самочинне встановлення огорожі на прибудинковій території будинку на АДРЕСА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст.186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя С.В.Борейко