Справа № 804/3974/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 р. Справа № 804/3974/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської Митниці ДФС про скасування рішення, -
29 червня 2016 року публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить:
визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів № 110010000/2015/600586/1 від 29.12.2015 р.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 29.04.2015 р. між ним та ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 15-0835-12, згідно з умовами якого продавець зобов'язався поставити ПАТ «ДМКД» - залізорудний концентрат (надалі по тексту - товар) в кількості - 60 000 тон за ціною 2 011,15 рублів РФ за одну тону, на умовах поставки: DAP - станція Соловей/Тополі (Інкотермс -2010).
Митна вартість поставленого товару була визначена за основним методом - за ціною договору.
Разом з ВМД № 110010000/2015/023223 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість Дніпропетровській митниці ДФС були надані: контракт № 15-0835-12 від 29.04.2015 р.; додаток № 12 від 01.12.2015 р. до контракту № 15-0835-12 від 29.04.2015 р., рахунки-фактури, залізничні накладні, рахунки від виробника до продавця, сертифікати про походження товару, сертифікати якості, листи.
Ознайомившись з письмовою вимогою відповідача про надання (за наявності) додаткових документів, позивачем листом № 062Д/3436 від 09.12.2015 р. було повідомлено відповідача про неможливість надання додаткових документів протягом 10-ти календарних днів та що документи будуть надані в установлений законом термін згідно п. 8 ст. 55 МКУ.
Однак, відповідач 29.12.2015 р., посилаючись на не подання позивачем додаткових документів, приймає рішення про коригування митної вартості № 110010000/2015/600586/1, яким митну вартість товару було збільшено.
Позивач не згодний з прийнятим відповідачем рішенням, оскільки вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а дії відповідача по коригуванню митної вартості товару такими, що здійснювались упереджено, не об'єктивно, без аналізу наданого пакету документів при розмитненні і порушують права та законні інтереси позивача.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем застосовано другорядний метод 2-ґ, але рішення відповідача не містить жодних переконливих доказів неможливості застосування інших попередніх другорядних методів, як того вимагають приписи частини 3 ст. 57 МКУ, зокрема ані методу визначення щодо ідентичних товарів, ані методу щодо подібних (аналогічних) товарів. При цьому відповідач свою позицію мотивував відсутністю в інформаційних ресурсах Митного органу даних щодо митного оформлення ідентичних або подібних товарів за ціною договору, тобто за основним методом.
При цьому використані для коригування митної вартості митні декларації від 13.03.2015 р. № 110010000/2015/020288 та від 13.03.2015 р. № 110010000/2015/0020301 стосувались митного оформлення позивачем товару з ідентичними характеристиками тієї ж якості, з тієї ж країни та того самого виробника, але на інших умовах поставки. При цьому митне оформлення за вказаними деклараціями здійснювалось за ціною договору - за 1-м методом визначення митної вартості.
Неможливість застосування методів 2-а та 2-б відповідач пояснив лише різними комерційними умовами, оскільки в цих випадках постачання здійснювалось за прямим договором із виробником, а за спірним митним оформленням договір на постачання був із посередником. Але вищевказана обставина не є суттєвим виходом за межі комерційного рівня, що унеможливив би застосування вказаних методів.
Одночасно оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару є протиправним ще і внаслідок неспроможності здійсненого відповідачем математичного обрахунку митної вартості. Із рішення про коригування митної вартості вбачається, що для розрахунку митної вартості за методом 2-ґ відповідачем за основу взято базову митну вартість ідентичного товару за МД № 110010000/2015/020288 від 13.03.2015 р. та від 13.03.2015 р. № 110010000/2015/0020301, за якими здійснено з урахуванням коригування в залежності від відхилення вмісту в концентраті Fe, додано самостійно розраховану Митним органом комерційну надбавку посередника. При цьому для розрахунку рівня цієї комерційної надбавки відповідач взяв за основу вартість товару на внутрішньому ринку виробника (1 350 руб. РФ/т) із його рахунків на адресу продавця (ТОВ «Русская горно-металлургическая компания»), що суперечить обмеженням для застосування резервного методу згідно п. 3 ч.3 ст. 64 МКУ. До цієї вартості на внутрішньому ринку додано вартість транспортування одиниці товару (157,43 руб. РФ/т) за зовнішньоекономічним контрактом, митне оформлення якого здійснено за МД 110010000/2015/020288, № 110010000/2015/0020301 і таким чином визначено базову вартість виробника за прямим зовнішньоекономічним контрактом (1 507,43 руб/т), після чого віднято цю суму від базової вартості одиниці товару встановленої в додатку № 12 від 01.12.2015 р. до Контракту (2 011,15 руб/т) і отримано суму 503,72 руб. РФ/т, яку відповідач визначив як торгівельну надбавку посередника.
Після цього відповідач шляхом додавання до повної митної вартості товару за ціною договору за МД № 110010000/2015/020288, № 110010000/2015/0020301 розрахованої ним торгівельної надбавки посередника, визначив середню митну вартість за резервним методом в розмірі 2 929,10 руб. РФ/т, яку і наведено в рішенні про коригування митної вартості та застосування якої визначено у Картці відмови як умова здійснення митного оформлення позивачем партії товару.
Подані позивачем для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, Дніпропетровській митниці, документи не містили в собі розбіжності, та не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари.
Митна вартість імпортного товару визначена у Контракті, додатку до нього та у рахунках. Згідно умов Контракту та умов поставки, позивач не несе додаткових витрат, які обумовлюють коригування митної вартості, а отже - будь-який інший документ, окрім основних що були надані відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, не в змозі підтвердити ціну товару, що сплачена чи підлягає сплаті на користь Продавця.
Крім того, позивач повинен підтвердити відповідачу лише ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті продавцю товару, тобто загальну суму всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця.
Затребувані відповідачем документи жодним чином не мають відношення для підтвердження митної вартості товару, визначеної за 1-м методом «за ціною контракту», оскільки не можуть свідчити про наявність та розмір додаткових витрат імпортера, які мають включатися до митної вартості імпортованого товару згідно ч. 10 статті 58 МК України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, в письмових запереченнях зазначив, що в результаті контролю заявленої позивачем митної вартості товарів, митницею було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та запропоновано позивачу надати додаткові документи.
Листом від 29.12.2015 р. № 062Д/3573, надісланим у складі електронного повідомлення, позивач повідомив відповідача про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений п.3 ст. 53 МК України.
У зв'язку із неможливістю визначення митної вартості товару за основним методом, відповідачем було визначено митну вартість за резервним методом, та здійснено коригування митної вартості за рішенням від 29.12.2015 № 110010000/2015/600586/1.
Отже, Рішення про коригування митної вартості товарів та Картка відмови прийняті цілком на законних підставах.
В судовому засіданні за згодою представників сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Публічне акціонерне товариство «ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського» - позивач 29.12.2015 р. звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару «концентрат залізорудний агломераційний», що надійшов на адресу позивача на підставі додатку № 12 від 01.12.2015 року до зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12, укладеного між ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» (РФ) та позивачем та заявлений до митного оформлення шляхом подання митної декларації № 110010000/2015/023223.
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту та додатку № 12 залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 2011,15 руб. РФ/т при вмісті Fe 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fe, надбавка або знижка до базової ціни складає 24,75 руб. РФ/т за 1% Fe долі в пропорції.
Митна вартість товару заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України.
З урахуванням відсоткового вмісту заліза в залізорудному концентраті середня митна вартість товару, що заявлена декларантом позивача, складає 2016,2 RU за тону.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності. Оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відповідно до ст. 33 МК України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.
За поданою до митного оформлення МД від 29.12.2015 № 110010000/2015/023223 (відмовлена), посадовою особою митниці, що здійснює митний контроль та митне оформлення сформовано наступні форми ризиків, а саме: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
Позивачем до митного органу надано:
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 29.04.2015 №-15-0835-12;
- додаток до зовнішньоекономічного договору від 01.12.2015 № 12;
- накладні ЦІМ/УМВС та залізничні накладні для внутрішнього сполучення 8 шт. згідно гр.44 МД;
- рахунки виробника від 07.12.2015 б/н від 08.12.2015 р., б/н від 14.12.2015 б/н;
- сертифікати про походження товару форми СТ-1 8 шт. згідно гр.44 МД;
- відомості про відстань перевезень від 02.10.2015 б/н;
- сертифікати якості від 07.12.2015 № 178, від 08.12.2015 № 179, від 14.12.2015 № 180;
- копія митної декларації країни відправлення від 02.12.2015 №10101100/021215/0001574.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 р. № 15-0835-12 та додатком до цього контракту від 01.12.2015 № 12, що заявлений декларантом позивача як непрямий контракт, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником.
Так, відповідно до Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 „Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій", зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, декларується під кодом 4104.
Позивачем контракт від 29.04.2015 р. № 15-0835-12 в гр. 44 МД від 29.12.2015 р. № 110010000/2015/023223 задекларовано під кодом 4100.
До того ж, продавцем товару відповідно до контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12 є ТОВ «Русская горно-металлургическая компания», відправником товару, відповідно до гр. 2 МД № 110010000/2015/023223 є ВАТ «Стойленский ГОК».
Договору із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до МД позивачем не надано.
Пунктом п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12 визначено, що оплата товару відбувається за цінами та у терміни, визначені специфікаціями до контракту. Оцінюваний товар імпортовано за додатком від 01.12.2015 № 12, згідно із яким товар постачається на умовах 100% оплати протягом 10 банківських днів з дати передачі товару продавцем першому перевізнику, що визначається датою штемпеля станції відправлення.
Враховуючи зазначене, станом на дату подачі МД від 29.12.2015 № 110010000/2015/023223 оплата за заявлений декларантом до митного оформлення товар, ввезений за залізничними накладними ЦІМ УМВС від 07.12.2015 № 20775018, від 08.12.2015 № 20780989, від 14.12.2015 № 20811281, повинна бути здійснена.
Якщо рахунок сплачено, документами які підтверджують митну вартість товарів є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Позивачем банківські платіжні та бухгалтерські документи до митниці не надано, що унеможливлює підтвердження заявленої митної вартості як ціни, що фактично сплачена, з урахуванням положень частини четвертої статті 58 МКУ.
Позивач в позові не погоджується з вказаним зауваженням митниці та зазначає про те, що разом з його зверненням від 18.03.2016 р. № 062/407 про надання додаткових документів під час гарантійних зобов'язань митниці була надана додаткова угода від 01.10.2015 р. № 2 до зовнішньоекономічного контракту, якою змінено умови оплати за поставлений товар, а саме оплата за товар здійснюється в розмірі 100% протягом 90 календарних днів з дати надання товару першому перевізнику, визначеної по даті штемпеля станції відправлення у залізничній квитанції.
Враховуючи умови додаткової угоди від 01.10.2015 р. № 2 та дати штемпелів станції відправлення на залізничних накладних, позивач вказує, що оплата за товар в даному випадку повинна бути здійснена у період з 07.03.2016 по 14.03.2016.
Однак, додаткова угода від 01.10.2015 № 2, якою продовжено строк оплати за поставлений товар, не надавалася до митниці під час митного оформлення, про що свідчить перелік документів у графі 44 МД від 29.12.2015 р. № 110010000/2015/023223 (відмовлена) та МД від 13.01.2016 р. № 110010000/2015/000176 (оформлена).
Крім того, пунктом 6.1 контракту від 29.04.2015 р. № 15-0835-12 передбачено (мовою оригіналу): «Поставляемый продавцом товар покупатель оплачивает путем банковских переводов денежных средств на расчетный счет продавца, по ценам и в сроки, указанным в Спецификациях (Приложениях) к настоящему Контракту».
При цьому пунктом 6 додатку № 12 від 01.12.2015, на підставі якого ввезено товар, визначено наступні умови оплати (мовою оригіналу): 100% оплата в течение 10 банковских дней с даты сдачи товара продавцом первому перевозчику, определяемая по дате штемпеля станции отправления в ж.д. квитанции о приемке товара к перевозке».
Тобто, умови оплати за товар, визначені в додатковій угоді № 2 від 01.10.2015, суперечать умовам оплати за товар, визначеним у додатку № 12 від 01.12.2015, в якому згідно пункту 6.1 контракту визначаються кінцеві строки оплати та який до того ж укладений пізніше додаткової угоди № 2.
Таким чином, враховуючи умови оплати, встановлені пунктом 6 додатку № 12, оплата за дану партію товару повинна була здійснена у період з 21.12.2015 по 28.12.2015 і на момент митного оформлення (29.12.2015) у позивача повинні бути банківські платіжні документи про оплату.
В позовній заяві позивачем зазначено, що оплата за товар повинна бути проведена у період з 07.03.2016 по 14.03.2016 (враховуючи умови додаткової угоди № 2 від 01.10.2015).
Отже, станом на 18.03.2016 (дата звернення позивача з листом про надання додаткових документів) у позивача повинні бути платіжні доручення про здійснення оплати за оцінювану партію товару.
Однак, позивач не надав банківські платіжні та/або бухгалтерські документи під час дії гарантійних зобов'язань.
Відповідно до ст. 53 МК України, банківський платіжний документ є обов'язковим документом, який подається декларантом до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Зазначені платіжні документи позивачем не надані під час митного оформлення і під час дії гарантійних зобов'язань, що унеможливлює перевірку заявленої митної вартості як ціни, що фактично сплачена за імпортований товар.
На підтвердження заявленої митної вартості позивачем до документів митного оформлення надані інвойси контрактоутримувача:
- від 07.12.2015 № БЕЛ0055 - вартість 2013,63 руб. РФ/т (вміст Fe 66,1 % відповідно до сертифікату якості № 178 від 07.12.2015);
Зазначені рахунки-фактури виставлені ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12, додатку №12 від 01.12.2015 на умовах поставки DAP ст. Соловей/Тополі.
Також надано рахунки виробника від 07.12.2015 б/н від 08.12.2015, б/н від 14.12.2015 б/н, що виставлені покупцю ООО «Русская горно-металлургическая компанія» для відправки отримувачу ПАТ «ДМКД» в рамках контракту 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 01.12.2015 № 18.
Рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що видало зазначені рахунки (ОАО «Стойленский ГОК»).
Рахунки виробника містять інформацію стосовно вмісту Fe та посилання на відповідний сертифікат якості. Крім того, в рахунках-фактурах виробника від 07.12.2015 та від 08.12.2015 вказаний нульовий вміст заліза, в той час в сертифікатах якості №№178, 179, на які посилаються ці рахунки, зазначений вміст заліза на рівні 66.1% та 66.2% відповідно.
Але ціна товару незалежно від вмісту Fe визначена рахунками виробника на рівні 1350 руб. РФ/т (за контрактом). Оскільки рахунки виробника не містять відомостей стосовно умов поставки, вартість у зазначеному рахунку розраховується на умовах EXW. Ймовірно, що у рахунках виробника зазначена базова ціна залізорудного концентрату за договором із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається № 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 01.12.2015 № 18, що до митниці не надавався, тому незрозуміло, відносно якого вмісту Fe така ціна визначена.
За відсутності договору із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлене проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Рахунки контрактоутримувача та виробника ідентифікуються між собою лише за вагою та, як зазначено вище, містять ціну товару визначену в залежності від вмісту Fe, що не відповідає ціні рахунку виробника.
Таким чином, відповідні документи контрактоутримувача та виробника містять розбіжності щодо вартості товару, що постачається.
Зазначені розбіжності унеможливили здійснення обчислення заявленої позивачем митної вартості товару та використання наданих рахунків-фактур в якості документів, що підтверджують митну вартість товару.
Суд вважає невірним твердження позивача про те, що вищезазначені розбіжності є лише методикою ціноутворення продавця товару.
Процес ціноутворення є господарською діяльністю підприємства і митниця не має жодних намірів втручатись в цю діяльність.
Підставою для виникнення сумніву стало те, що за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару визначається в залежності від вмісту заліза. Проте, при різному рівні заліза ціна товару у рахунках виробника визначена в єдиному розмірі. При цьому, контракту із виробником товару позивачем до митниці не надано.
Крім того, позивач помилково стверджує, що рахунки виробника товару не є обов'язковими документами відповідно до частини 2 статті 53 МК України.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, обов'язковими документами, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, є рахунки-фактури на оцінюваний товар незалежно від того, надані ці документи продавцем або виробником цього товару (у випадку ввезення товару за непрямим контрактом).
Як рахунки контрактоутримувача, так і рахунки виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Разом з тим, наявність цих відміток передбачена такими нормативно-правовими актами як Типовою технологічною схемою здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженою постановою КМУ від 21.05.2012 № 451 (пункт 21), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.10.12 № 1066 (п.3.4), ст. 335 МК України.
Відповідно до п. 21 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою КМУ від 21.05.2012 № 451, передбачено, що у разі прийняття рішення про відправлення товарів у митницю призначення під митним контролем посадова особа митниці відправлення здійснює митні формальності щодо таких товарів відповідно до вимог Митного кодексу України. На всіх перевізних, товаросупровідних документах і документах контролю доставки посадова особа митниці відправлення проставляє підпис і відбиток штампа "Під митним контролем", крім випадків використання електронного документообігу.
Також пунктом 2 Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням № 5/32 від 13.09.2001 (набрало чинності з 01.01.2002 та обов'язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності) встановлено (мовою оригіналу): «Настоящее Положение устанавливает обязательное проставление на транспортных и коммерческих документах (далее - перевозочные документы) печатей и штампов таможенных органов (далее - отметки таможни) государств СНГ при вывозе товаров, а также таможенных органов государств СНГ в местах пересечения таможенных границ при перемещении товаров автомобильным, железнодорожным, авиационным, водным видами транспорта и при смешанном перемещении".
У пункті 3 цього Положення визначено, що уніфікований порядок призначений для ідентифікації товарів, що переміщуються, шляхом попередження заміни перевізних документів.
В позовній заяві позивач стверджує, що відсутність печаток та штампів митних органів на рахунках-фактурах обумовлена тим, що згідно пунктів 9.2, 9.3 зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 р. № 15-0835-12 рахунки не слідували разом з вантажем, а були отримані позивачем поштою.
Однак, рахунки-фактури прямували разом з вантажем, що підтверджується відомостями граф 24 залізничних накладних, де вказані товаросупровідні документи, надані відправником товару, в тому числі по 2 рахунки-фактури, але без номера та дати, що не дає можливості впевнитись, що до митного оформлення подані саме ті документи, які прямували разом з вантажем.
Таким чином, наявна вірогідність того, що до митного оформлення позивачем надано інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт в країні відправлення (Росія).
Вищенаведені розбіжності спростовують твердження позивача, що надані ним рахунки-фактура контрактоутримувача та рахунки виробника підтверджують заявлену митну вартість товару.
Також за умовами контракту від 29.04.2015 № 15-0835-12, додатку № 12 від 01.12.2015, умовами поставки визначено DAP ст. Соловей/Тополі. Зазначені умови поставки передбачають несення продавцем витрат доставки товару до місця призначення на кордоні України.
Відповідно ч. 10 ст.58 МК України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.
Оскільки позивачем до митного оформлення надано документи, які містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару, та, відповідно, його вартості, необхідне подання відомостей щодо транспортної складової з метою проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ обов'язковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно - експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
В даному випадку в порушення п.6 ч. 2 ст. 53 МК України документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів, позивачем не надано.
Твердження позивача про те, що оскільки товар постачається на умовах DAP ст. Соловей/Тополі, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України суперечить змісту частини 2 статті 53 МК України, оскільки, як вказувалося вище, документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.
Крім того, позивач помилково вважає, що документом, який підтверджує транспортну складову митної вартості товару, є залізничні накладні.
Також, твердження позивача про оплату витрат на перевезення продавцем товару спростовується відомостями, зазначеними в графі 23 залізничних накладних, в якій вказано, що платником по Російській залізниці є Акціонерне товариство «Перша вантажна компанія». При цьому жодних документів щодо взаємовідносин між продавцем та Акціонерним товариством «Перша вантажна компанія» до митного оформлення не надано.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2, п.3 ст. 53 МК України, відповідачем зобов'язано позивача протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару ;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації;
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрата на
транспортування не включені у вартість товару, а також документа, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивача було повідомлено про можливість подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Листом від 29.12.2015 р. № 062Д/3573, надісланим у складі електронного повідомлення, позивач проінформував митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений ч.3 ст. 53 та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно п.8 ст.55 МК України.
Відповідно до п. 6.2 та 6.3 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, якщо:
- заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів;
- невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару;
- неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ;
- відсутності у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості та проведено відповідну консультацію з декларантом.
Згідно ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті МК України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
Для проведення коригування митної вартості імпортованого товару у відповідача відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за посередницьким контрактом.
Згідно ч.1, 2 ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Також відсутня інформація щодо вартості аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за посередницьким контрактом.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 59 МК України, ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 МК України, ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Отже, відповідність комерційних рівнів є не тільки суттєвою, а обов'язковою обставиною, передбаченою чинним митним законодавством.
До того ж, необхідно зазначити, що законодавчо не встановлені межі комерційних рівнів, а отже, твердження позивача щодо суттєвості виходу за межі комерційних рівнів є суб'єктивним та безпідставним.
В даному випадку різність комерційних рівнів полягає не тільки в різному характеру зовнішньоекономічної операції (прямий та посередницький контракти), а і в різних умовах поставки згідно Інкотермс (відповідно - СРТ Дніпродзержинськ та DAP ст. Соловей/Тополі).
Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МК України) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Саме тому під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 МК України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
При здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці встановлено, що в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) була відсутня інформація щодо митних оформлень, за якими ввезено ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» за посередницькими угодами.
Разом з тим, у відповідача наявна інформація, за якою ввезений ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» (за прямим контрактом, враховуючи якісні показники за вмістом Fe - в середньому від 66,1%-66,6%) на умовах СРТ Дніпродзержинськ МД № 110010000/2015/020288 від 13.03.2015 - середня вартість одиниці товару 2,8569 руб. РФ/кг, МД № 110010000/2015/020301 від 13.03.2015 - середня вартість одиниці товару 2,8534 руб. РФ/кг при базовій ціні сировини з базовим вмістом Fe 66% на рівні 2263,00 руб. РФ/т без ПДВ та вартості плати за перевезення, при цьому вартість перевезення - 580 руб. РФ/т. Таким чином, базова ціна сировини з базовим вмістом Fe 66% на умовах СРТ Дніпродзержинськ «концентрату залізорудного агломераційного» за прямим контрактом складає 2,843 руб. РФ/кг, а позивачем за контрактом із посередником заявлено 2,202 RU за кг. Зазначену різницю у вартості товару за прямим контрактом та за контрактом із посередником слід вважати суттєвим виходом за межі комерційного рівня.
При цьому слід зауважити, що товар «концентрат залізорудний агломераційний», оформлений позивачем за МД № 110010000/2015/020288 від 13.03.2015, ввезений на митну територію України на виконання умов прямого зовнішньоекономічного контракту від 20.12.2013 №13-2342-12, укладеного між ПАТ «ДМКД» та ВАТ «Стойленський ГОК», специфікація № 15 від 26.01.2015.
Саме в цій специфікації № 15 від 26.01.2015 визначена базова ціна товару з базовим вмістом Fe 66% на умовах СРТ Дніпродзержинськ на рівні 2843 руб. РФ/т, в тому числі 2263,00 руб. РФ/т - базова ціна сировини з базовим вмістом Fe 66%, 580 руб. РФ/т - вартість перевезення.
Відповідно до п.4 ст.59 МК України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Відповідно до п.5 ст.59 МК України у разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Оскільки у відповідача відсутні документально підтверджені відомості щодо торгівельної надбавки посередника позивачу запропоновано надати такі відомості для можливості проведення розрахунку відповідно до комерційних умов зовнішньоекономічної угоди (посередницький контракт) згідно із зазначеними вище положеннями МК України.
Листом від 29.12.2015 № 062Д/3574, надісланим у складі електронного повідомлення, позивач проінформував митницю про відсутність відомостей щодо торгівельної надбавки та повідомив, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно п.8 ст.55 МК України.
Враховуючи відмінності щодо комерційних умов зовнішньоекономічної операції та вмісту Fe у складі порівняних товарів, відповідно до ч.5 ст.59, 60 МК України використання наявної у митного органу інформації можливе за умови коригування зазначеної ціни з урахуванням розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості.
Відповідно до наданих позивачем рахунку виробника вартість оцінюваного товару незалежно від вмісту Fe складає 1350 руб. РФ/т. Оскільки рахунок виробника не містить відомостей стосовно умов поставки, вартість у зазначених рахунках рахується на умовах EXW.
Згідно з визначеною вартістю перевезення окремо по території Росії та України можливо розрахувати вартість виробника на умовах DAP ст. Соловей/Тополі: 1350+157,43 =1507,43 руб. РФ/т.
Маючи базову вартість продавця за зовнішньоекономічним контрактом, на умовах DAP ст. Соловей/Тополі на рівні 2011,15 руб. РФ/т (згідно додатку № 12 від 01.12.2015), можна розрахувати торгівельну надбавку посередника: 2011,15 - 1507,43 руб. РФ/т. = 503,72 руб. РФ/т.
Після проведення розрахунків маємо наступні похідні для проведення перерахунку відповідно до положень МК України:
2420,43 руб. РФ/т - базова ціна сировини при базовому вмісті Fe 66% з урахуванням вартості перевезення, скоригована згідно умов поставки DAP ст. Соловей/Тополі (МД від 13.03.2015 р. № 110010000/2015/020288, № 110010000/2015/020301);
503,72 руб. РФ/т - розрахована митним органом торгівельна надбавка;
24,75 руб. РФ/т - надбавка або знижка до базової ціни за 1% Fe долі в пропорції. Згідно із вимогами ч.5 ст.59 МК України можна провести коригування вартості оцінюваного товару в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданими декларантом сертифікатами якості:
- для концентрату залізорудного з вмістом Fe 66,1%, вага - 4440,05 т розрахована вартість складатиме (2420,43+0,1x24,75+503,72)х4440,05= 12994361,33 руб. РФ;
- для концентрату залізорудного з вмістом Fe 66,2%, вага - 4433,15 т розрахована вартість складатиме (2420,43+0,2х х24,75+503,72)х4433,15=12985139,67 руб. РФ;
- для концентрату залізорудного з вмістом Fe 66,3%, вага - 1 4433,4 т розрахована вартість складатиме (2420,43+0,3x24,75+503,72)х 4433,4= 12996844,61 руб. РФ.
Загальна митна вартість складатиме 38976345,60 руб. РФ. Загальна вага 13 306,6 т.
Таким чином, розрахована відповідно до положень п.5 ст.59 МК України середня митна вартість імпортованого товару складатиме 2,9291 руб. РФ/кг.
Коригування митної вартості проведено за рішенням від 29.12.2015 №110010000/2015/600586/1 за резервним методом.
Що стосується посилань позивача про невірне здійснення відповідачем розрахунку, суд має зазначити наступне.
Так, позивачем до документів митного оформлення надані рахунки виробника товару, відповідно до яких вартість товару визначена на рівні 1350 руб. РФ.
Зазначені рахунки містять наступну інформацію:
Відправник: ВАТ «Стойленський ГОК».
Покупець: ТОВ «Русская горно-металлургическая компания».
Отримувач: ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського».
Пункт відправлення: Росія, СМОК.
Пункт призначення: Україна
Крім того, на підставі загальнодоступної інформації, компанія ООО «РГМК» належить до вертикально-інтегрованої корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» та є ексклюзивним торговим представником ПАТ «ДМКД» на території Російської Федерації та країн СНД (Інтернет-ресурси www.rgmk.ru, rgmk.spb.ru. www.isd.com.ua.) Таким чином, за наявною інформацією ПАТ «ДМКД» та ООО «РГМК» контролюються корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу». Отже, фактично рахунок виставлений ООО «РГМК» неможливо сприймати як внутрішній, оскільки документ виставлений компанії, яка є ексклюзивним торговим представником позивача на території Російської Федерації та країн СНД та входить до української корпорації «Індустріальна спілка Донбасу». Відповідно до зазначеного, імпорт зазначеного товару можливий лише у спосіб, визначений керуючою компанією (корпорація «Індустріальна спілка Донбасу») через посередника (ООО «РГМК»), який є підконтрольним керуючій компанії та через неї пов'язаний із кінцевим отримувачем товару.
Таким чином, митницею за основу бралась вартість виробника товару, сформована для продажу товару на території України, тобто за зовнішньоекономічною операцією, а не ціна товарів на внутрішньому ринку країни експортера, як зазначає позивач.
Крім того шляхом надсилання електронного повідомлення та під час усних консультацій відповідач вимагав відомості стосовно торгівельної надбавки у позивача. Проте, незважаючи на об'єктивність зазначених вимог (наявність посередницького контракту - № 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 01.12.2015 № 18, про що свідчать відомості наданих рахунків виробника) позивачем така інформація для митного органу не надана із посиланням на неможливість її надання. Проте, зважаючи на взаємопов'язаність посередницької компанії (ООО «РГМК») та кінцевого отримувача товару ПАТ «ДМКД» через керуючу корпорацію «Індустріальна спілка Донбасу» твердження про відсутність відомостей щодо торгівельної надбавки викликає обґрунтовані сумніви.
Отже, посадовою особою, яка приймала оскаржуване рішення про коригування митної вартості здійснено обґрунтований розрахунок за яким митну вартість скориговано.
Похідні дані, взяті для проведення розрахунку обґрунтовані та підтверджені, математичні обчислення зроблені вірно.
Відповідно до ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Відповідно до положень ч.1 ст. 55 МК України, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч.6 ст.307 МК України.
Декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 13.01.2016 № 110010000/2016/000176.
Під час дії гарантійних зобов'язань листом від 18.03.2016 р. №062Д/407, для підтвердження заявленої митної вартості підприємством ПАТ „ДМКД" надано до митниці:
- лист контрактоутримувача від 17.03.2016 № 221;
- висновок „Укрпромзовнішекспертиза" від 19.02.2016 № 639;
- специфікований рахунок від 01.12.2015 № 12;
- додаткова угода від 01.09.2015 № 2.
Інші документи за сформованим переліком до митниці не надходили.
За результатами опрацювання наданих документів Дніпропетровська митниця ДФС листом від 25.03.2016 № 684/10/04-50-66 повідомила про відсутність підстав для визнання заявленої митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості від 29.12.2015 р. № 110010000/2015/600586/1 з огляду на наступне.
Листом від 17.03.2016 р. № 221 контрагент позивача повідомляє останнього про неможливість надання договору з третіми особами, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки ця інформація є конфіденційною.
Цей лист не містить жодних відомостей (числових значень) на підтвердження заявленої митної вартості товару, що унеможливлює його використання.
Крім того, як зазначено вище, у митниці наявна інформація стосовно можливої взаємопов'язаності сторін контракту від 29.04.2015 р. № 15-0835-12 - ПАТ „ДМКД" та ТОВ „Русская горно-металлургическая компания".
Документів та відомостей які б спростували зазначене позивачем не надано, тому інформація щодо конфіденційності, викладена у листі від 17.03.2016 № 221, викликає сумнів.
У висновку ДП „Укрпромзовнішекспертиза" від 19.02.2016 № 639 зазначено, що він наданий у додаток до листа ДП „Укрпромзовнішекспертиза" від 12.02.2016 р. № 530, який взагалі не надавався до митниці під час митного оформлення та під час дії гарантійних зобов'язань.
Даний висновок містить інформацію лише про базову ціну на залізорудний концентрат при вмісті заліза 66%, яка є основою для розрахунку фактичної ціни в залежності від вмісту Fe шляхом додавання або віднімання надбавки чи знижки до базової ціни товару.
Такий рівень надбавки або знижки до базової ціни товару узгоджується окремо кожним додатком, але у висновку даний факт не аналізується, незважаючи на те, що цей чинник безпосередньо впливає на митну вартість товару.
Також у висновку вказано, що в Росії торгівля залізорудною сировиною на вільному ринку відбувається в обмежених обсягах, оскільки головним чином поставляється по корпоративним цінам в рамках вертикально-інтегрованих структур, а також експортується в Україну.
Зазначений у висновку порядок формування цін не відповідає поняттю дійсної вартості згідно Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Експертний висновок ДП „Укрпромзовнішекспертиза" ґрунтується на інформації спеціалізованого видання „Метал Эксперт. Новости рынка сырья СНГ" без зазначення конкретних випусків, періоду видань, що аналізується, виробника, країни виробництва та умов поставки.
Разом з тим, загальнодоступне видання ДП „Укрпромзовнішекспертиза" „Дайджест цін товарів на світових ринках" №№ 40-49 не містить довідкової інформації про рівень ціни залізорудного концентрату на світових ринках.
Специфікований рахунок від 01.12.2015 № 12 містить лише базову вартість товару без урахування надбавок чи знижок та без зазначення інформації про формування дійсної ціни товару, тому не може бути використаний для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів з урахуванням положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 22 липня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник