Справа № 2а/0470/3880/11
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 р.Справа №2а/0470/3880/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобовязання виконати обовязкові вимоги, -
4 квітня 2011 року Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Служба колії» про зобовязання відповідача виконати вимоги КРУ в Дніпропетровській області на суму 33141857,80 грн., а саме:
- відобразити дебіторську заборгованість за юридичними особами щодо яких здійснено безпідставні витрати на суму 247174,49 грн., відшкодувати зайво сплачені кошти шляхом претензійно-позовної роботи. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, у порядку та розмірах, встановленому статтями 130-136 Кодексу Законів про працю України;
- відкоригувати в обліку вартість тунелю шляхом збільшення його вартості на суму 32894683,31 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2011 року в адміністративній справі №2а/0470/3880/11 відкрито провадження (суддя Луніна О.С.).
У звязку із закінченням повноважень судді Луніної О.С., на підставі розпорядження від 10 червня 2016 року №1187д здійснено перерозподіл справи №2а/0470/3880/11, та передано останню на розгляд судді Верба І.О.
Оскільки провадження у справі вже відкрито, суддя Верба І.О. прийняла 13 червня 2016 року справу до свого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 року допущено заміну позивача його правонаступником Державною фінансової інспекцією в Дніпропетровській області, та відповідача його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця».
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач не вживає заходів до виконання обовязкових вимог щодо усунення порушень, виявлених під час ревізії.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала обрану правову позицію.
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, надали суду письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідачем було правомірно віднесено до складу валових витрат, понесених на виконання робіт з проведення капітального ремонту у період з 01.01.2008 року по 01.04.2010 року, а позивачем зазначена сума наведена за даними відкоригованого Титульного списку робіт з капітального ремонту інженерних споруд по службі колії Придніпровської залізниці на 2009 рік, без дослідження та використання будь-яких первинних документів з бухгалтерського обліку.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що в результаті проведення ревізії фінансово-господарської діяльності у відокремленому структурному підрозділі «Служба колії» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (надалі - відповідач) за період з 1 січня 2008 року по 31 березня 2010 року, Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області виявлено порушення фінансово-господарської дисципліни, про що складено довідку від 27 вересня 2010 року №05-21/73а.
В ході ревізії встановлено, що внаслідок порушення вимог пунктів 3.212.1 та 4.3 «Правил визначення вартості будівництва» (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 року №174 сплачено двом підрядним організаціям 1936 окремому загону механізації та 19 окремому мостовому загону 26 обєднаного загону Державної спеціальної служби транспорту за завищену вартість робіт з розшивання, збирання, з переробки рейко-шпальної решітки, виконаних на базах структурних підрозділів КМС №80 та КМС №136 суму у розмірі 247174,49 грн., у звязку з чим зобовязано:
- відобразити дебіторську заборгованість за юридичними особами щодо яких здійснено безпідставні витрати;
- відшкодувати зайво сплачені 1936 окремому загону механізації та 19 окремому мостовому загону 26 обєднаного загону Державної спеціальної служби транспорту кошти. Провести претензійно-позовну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт.
В іншому випадку зобовязано стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.
В ході ревізії встановлено, що в порушення пункту 14 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №7 «Основні засоби», затвердженого наказом МФУ від 27.04.2000 року №92 та пункту 14 Методичних рекомендацій по застосуванню Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №7 «Основні засоби», затверджених наказом Укрзалізниці від 30.07.2000 року №254-Ц, витрати понесені на виконання робіт по працевлаштуванню тунелю під дві колії, згідно з робочим проектом «Капітальний ремонт кільцевої ділянки Білого тунелю Придніпровської залізниці ПК23+65,34-ПК25+19,55», у період з 1999 року по 01.04.2010 року у загальній сумі 32894683,31 грн. (за 2008 рік 4260989 грн., за 2009 рік 5165385,20 грн., за І квартал 2010 року 968309,11 грн.) віднесено до складу витрат, а не на збільшення вартості активу, в результаті чого станом на 01.04.2010 року занижено вартість тунелю на вказану суму, у звязку з чим зобовязано:
- у відповідності з П(С)БО 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом МФУ від 28.05.1999 року №137, відкоригувати в обліку вартість тунелю шляхом збільшення його вартості на суму 32894683,31 грн.
Не погоджуючись з виставленими вимогами, позивач оскаржив їх до суду.
Відповідно частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вирішуючи заявлений спір суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі ОСОБА_3 - №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
«Положенням про Державну фінансову інспекцію України», затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, обєднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).
Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).
Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону №2939-XII, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються.
Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права неодноразово висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа №21-89а14), 20 травня 2014 року (справа №21-93а14), 28 жовтня 2014 року (справа №21-462а14).
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
У справі, що розглядається, позивач предявив вимоги, залишені чинними Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, які не вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.
Вимога щодо коригування в обліку вартість тунелю шляхом збільшення його вартості на суму 32894683,31 грн. є засобом усунення допущених порушень законодавства, яка не містить в собі можливість примусового стягнення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобовязання виконати обовязкові вимоги - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1