Справа № 805/16638/13-а
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Київ К/800/8448/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Голубєвої Г.К.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2013

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014

у справі № 805/16638/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранум»

до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранум» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Гранум») звернулось до суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі по тексту - відповідач, Слов'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.11.2013 № та від 04.11.2013 №.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2013, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Гранум» як платник податків перебуває на обліку в Слов'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

ТОВ «Гранум» є сільськогосподарським підприємством, яке зареєстровано як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, по що йому видано відповідне свідоцтво.

17.02.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір №589 про визнання електронних документів.

17.09.2013 зборами учасників ТОВ «Гранум» прийнято рішення про звільнення з посади директора товариства ОСОБА_2 і призначення на вказану посаду з 18.09.2013 ОСОБА_3, рішення оформлено протоколом від 17.09.2013 №5.

Відповідно до наказу від 18.09.2013 №5 ОСОБА_3 приступила до виконання обов'язків директора товариства, і на неї покладено виконання обов'язків головного бухгалтера вказаного товариства.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до графи «Прізвище, ім'я, по-батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» внесені дані: «ОСОБА_3, 18.09.2013 (згідно статуту) - керівник, ОСОБА_3, 18.09.2013 (згідно статуту) - підписант.» (витяг з вказаного Реєстру від 03.10.2013).

20.09.2013 позивачем засобами електронного зв'язку до контролюючого органу подано наступну податкову звітність:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2013 року - документ J0200113, файл 522.xml. Відповідно до отриманої позивачем 1 квитанції документ доставлений до центрального рівня ДПСУ 20.09.2013 о 21:25:04. Відповідно до отриманої 2 квитанції, документ доставлений до рівня 522 Слов'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області 20.09.2013 о 21:25:04;

- податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочена (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за серпень 2013 року - документ J0209005, файл 522.xml. Відповідно до отриманої позивачем 1 квитанції документ доставлений до центрального рівня ДПСУ 20.09.2013 о 21:36:34. Відповідно до отриманої 2 квитанції документ доставлений до рівня 522 Слов'янська ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області 20.09.2013 о 21:36:34.

Вказані податкові декларації містили печатку товариства, електронні цифрові підписи директора та бухгалтера ТОВ «Гранум» ОСОБА_3. В кожній з квитанцій на них зазначено, що в отриманих документах підпис вірний.

26.09.2013 контролюючим органом на адресу платника податків направлено лист №5211/10/18-313-5, в якому повідомлялося про відмову ТОВ «Гранум» в прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість та податкової декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) за період серпень 2013 року, оскільки 11.09.2013 до Слов'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області надійшла відомість з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №1004564, відповідно до якої керівником ТОВ «Гранум» значився ОСОБА_2, а тому з 11.09.2013 по 25.09.2013 (до внесення відповідних змін) податкова звітність повинна бути підписана ОСОБА_2

Після отримання відмови позивач 02.10.2013 повторно засобами електронного зв'язку подав вказану податкову звітність, яка містила ті ж самі показники.

Відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за серпень 2013 року, за результатами якої складено акти від 17.10.2013 №202/05-22-22-02/31586254 та №203/05-22-22-02/31586254, якими встановлено порушення вимог пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 гл. 2 розд II, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, а саме несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень 2013 року.

На підставі вказаних актів (від 17.10.2013 №203/05-22-22-02/31586254 та №202/05-22-22-02/31586254), контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 04.11.2013: №, яким згідно з пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 гл. 2 розд. II Податкового кодексу України та відповідно до п. 120.1 ст. 120 гл. II розд. II вказаного Кодексу за вказані порушення позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями на 1020,00 грн.; №, яким згідно з пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 гл. 2 розд. II Податкового кодексу України та відповідно до п. 120.1 ст. 120 гл. II розд. II вказаного Кодексу за вказані порушення позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями на 1020,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до п.п. 202.1, 203.1 ст. 201 вказаного Кодексу для платників податку на додану вартість звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Податкова декларація (з податку на додану вартість) подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Аналогічні положення містяться в пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 гл. 2 розд. II вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, п. 2 розд. ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року №1492, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, зокрема, підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 48.5.1 п.48.5 ст. 45 вказаного Кодексу визначено, що податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Отже, електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу.

Пунктом 49.15 ст. 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Відповідач письмово відмовив платнику податків у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень 2013 року, поданих засобами електронного зв'язку, оскільки вони містили електронний цифровий підпис іншої особи-керівника, ніж та, яка значилася у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який надійшов до відповідача 11.09.2013, тобто до подачі позивачем податкових декларацій.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Особистий ключ - параметр криптографічного алгоритму формування електронного цифрового підпису, доступний тільки підписувачу.

Відкритий ключ - параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб'єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису

Підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Порядок подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку врегульовано розділом ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233.

Згідно з пп. 5.1 та 5.2 п. 5 розділу ІІІ вказаної Інструкції платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді.

Відповідно до пп. 7.1 та пп.7.2 п. 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку: платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП (електронний цифровий підпис) посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

Після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків;

Підпунктом 7.3 п. 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції визначено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Відповідно до пп. 7.4, 7.5, 7.6 п. 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно з пп. 7.7 п. 7 розд. ІІІ вказаної Інструкції датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

З матеріалів справи вбачається, що податкові декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року (звітна та спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) позивачем до контролюючого органу подані засобами електронного зв'язку в установлений законом строк - 20.09.2013, що підтверджено першою та другою квитанціями на кожну з декларацій.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

Пунктом 6 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що для приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків орган ДПС повинен мати: програмне забезпечення приймання та обробки податкової звітності з засобами КЗІ; чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформовані акредитованим центром сертифікації ключів для органу ДПС.

Згідно з п. 7 розділу ІІ вказаної Інструкції підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Податкові декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року, подані позивачем засобами електронного зв'язку, містити всі обов'язкові реквізити, в тому числі печатку підприємства, електронний цифровий підпис бухгалтера та керівника платника податку - ОСОБА_3, що відповідало вимогам законодавства.

Судами встановлено, що посилений сертифікат ключа під час накладання електронного цифрового підпису (ЕЦП) був чинним, що підтверджується інформацією з акредитованого центру сертифікації ключів - ТОВ «Український сертифікаційний центр», відповідно до якої до моменту одержання електронного документа строк дії посиленого сертифікату відкритого ключа (реєстраційний номер 649627, серійний номер UA-33406510, власник ОСОБА_3, містяться дані відкритого ключа, тощо) закінчений не був (строк чинності сертифіката - з 27.02.2013 15:54:10, сертифікат чинний до 26.02.2015 23:59:59). Посилений сертифікат ключа не був скасований чи блокований, що також підтверджується першою і другою квитанціями, в яких зазначено, що в отриманих документах підпис вірний.

З огляду на зазначене, передбачених законодавством підстав для відмови в прийнятті податкових декларацій не було.

Відповідач відмовив платнику податків у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень 2013 року, поданих засобами електронного зв'язку, оскільки вони містили електронний цифровий підпис іншої особи-керівника, ніж та, яка значилася у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який надійшов до відповідача 11.09.2013, тобто до подачі позивачем податкових декларацій.

Проте, у відповідача були відсутні передбачені законодавством підстави для відмови в прийнятті податкових декларацій, оскільки ОСОБА_3 призначена на посаду директора ТОВ «Гранум» і на неї покладені виконання обов'язків головного бухгалтера позивача з 18.09.2013 (протокол зборів учасників ТОВ «Гранум» від 17.09.2013 №5, наказ ТОВ «Гранум» від 18.09.2013 №5), тобто до подачі декларацій.

З огляду на зазначене колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області відхилити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва
(підпис)С.Е. Острович