Справа № 802/905/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 липня 2016 р. Справа № 802/905/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3

про: зобов'язання розглянути скарги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3 (далі - відповідач) про зобов'язання розглянути скарги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 09.02.2016 року, 14.03.2016 року та 06.05.2016 року він звертався до Кабінету Міністрів України та до Премєр-міністра України із скаргами на бездіяльність Міністра закордонних справ України щодо незабезпечення здійснення особистого прийому, однак за результатами їх розгляду отримував лише формальні відписки, які по суті нічого не вирішували.

Вважаючи, що відповіді на його скарги надані не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом із вимогами зобовязати відповідача повторно розглянути його скарги від 09.02.2016 року, від 14.03.2016 року та від 06.05.2016 року і надати на них обґрунтовану та вмотивовану відповідь.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула, натомість у наданих суду письмових поясненнях вх. №15035 від 18.07.2016 року клопотала суд здійснювати розгляд справи без її участі. Крім того, свою позицію з приводу заявлених позовних вимог виклала у письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду за вх. №14540 від 11.07.2016 року, зазначивши, що усі три скарги позивача розглянуті у спосіб, що передбачений Законом України «Про звернення громадян». А оскільки цим законом встановлено інший порядок оскарження прийнятого рішення за раніше поданою скаргою, то скарги з питань, що вже оскаржувалися та за якими прийнято рішення вищою посадовою особою Міністерства закордонних справ мають розглядатися виключно у судовому порядку. Також відповідач вказала, що не є керівником Міністра закордонних справ та не має повноважень розглядати по суті скарги позивача на Міністра від 09.02.2016 року, від 14.03.2016 року та від 06.05.2016 року, у звязку з чим вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не відповідають статті 16 Закону України «Про звернення громадян», а тому просить суд відмовити у їх задоволенні за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 12.02.2016 року на адресу Кабінету Міністрів України надійшла скарга ОСОБА_1 від 09.02.2016 року на бездіяльність Міністра закордонних справ України щодо неналежного вжиття заходів, спрямованих на захист прав громадян України. У даній скарзі позивач також просив зобовязати Міністра закордонних справ ОСОБА_4 у зручний для обох сторін час та день призначити та здійснити особистий прийом з скаржником.

Відповідно до частини першої статті 16 та статті 28 Закону України «Про звернення громадян» вказана скарга позивача була надіслана до Міністерства закордонних справ України для розгляду та інформування про результати розгляду Кабінет Міністрів України, про що автору звернення направлено письмове повідомлення (а.с. 23, 24)

За результатами розгляду вказаної скарги листом МЗС від 29.02.2016р. № 71/ВКЗ/14-500-13372 проінформовано ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України по суті розгляду звернення ОСОБА_1 та для можливого врахування надано довідку щодо міграційної історії останнього. Крім того окремим листом від 29.02.2016 року за № 71/АЄ/19-091-13372 Міністерство закордонних справ України повідомило ОСОБА_1 про організований 26 січня 2016 року керівництвом МЗС України прийом громадян, взяти участь у якому позивач з невідомих причин не скористався. Також проінформовано позивача, що відповідно до графіку прийому громадян керівництвом МЗС України на 1 квартал 2016 року, 1 та 29 березня прийом громадян буде проводитись заступником Міністра з питань європейської інтеграції. Вказаний прийом буде проходити з 16:00 до 18:00 за попереднім записом з 14:00 до 15:00 за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська -2.

Вважаючи, що вказане повідомлення не містило відповідей на відображені у його скарзі питання, 14.03.2016 року позивач повторного звернувся до Кабінету Міністрів України із скаргою, у якій окрім бездіяльності Міністра закордонних справ України та неналежного опрацювання Кабінетом Міністрів України його попередньої скарги від 09.02.2016 року, знову ж таки просив зобовязати Міністра закордонних справ України ОСОБА_4 у зручний для обох сторін час та день призначити та здійснити особистий прийом з скаржником.

Вказане звернення надійшло до Кабінету Міністрів України 16.03.2016 року, зареєстроване за № 41-А-006846/02, та відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» було переадресоване до Міністерства закордонних справ України для розгляду та інформування про результати розгляду Кабінет Міністрів України та ОСОБА_1

Листом МЗС від 22.04.2016 року № 71/ВКЗ/14-500-26870 Кабінет Міністрів України проінформовано по суті розгляду даного звернення та про вжиті МЗС заходи що шляхів вирішення порушених ОСОБА_1 питань, це зокрема те, що 09.07.2015р. Міністром закордонних справ України ОСОБА_4 з ОСОБА_1 було проведено телефонну бесіду, 06.10.2015 року проведено зустрів Директора ДКС МЗС з заявником. Крім того зазначеним листом також проінформовано, що громадянину ОСОБА_1 неодноразово повідомлялося, що відповідно до португальського законодавства, у разі його бажання оскаржити рішення про заборону вїзду до Португалії він може звернутися із відповідною заявою особисто або через свого адвоката до Національного директора Служби іноземців і кордонів цієї країни.

Також МЗС повідомило, що оскільки громадянин ОСОБА_1 продовжував регулярно звертатися до Міністерства з одним і тим самим питанням, на підставі статті 8 Закону України «Про звернення громадян», листування з вказаним громадянином було припинено 30 листопада 2015 року відповідно до рішення т.в.о. Міністра закордонних справ ОСОБА_5

Листом від 22.04.2016 № 71/ВКЗ/14-500-26870 за підписом Директора департаменту консульської служби ОСОБА_6, позивачу надано відповідь по суті розгляду питань порушених ним у скарзі від 14.03.2016 року, зокрема повідомлено позивача, що відповідно до графіку прийому громадян керівництвом МЗС України на 2 квартал поточного року, 26.04.2016 року запланований прийом Міністром закордонних справ ОСОБА_4 Вказаний прийом проходитиме з 16 до 18 години за попереднім записом з 14 до 15 години.

Тобто як і в першому випадку звернення ОСОБА_1 розглянуто МЗС України по суті з наданням відповідних розяснень щодо можливості бути прийнятим керівництвом МЗС України згідно визначеного графіка.

Разом із тим, 06.05.2016 року позивач втретє направив до Кабінету Міністрів України скаргу на бездіяльність Міністра закордонних справ, яку адресував особисто Премєр-міністру України, із аналогічними що й у попередніх скаргах вимогами, а також із проханням розгляду двох попередніх скарг від 09.02.2016р. та від 14.03.2016р.

За результатом розгляду даного звернення, а також враховуючи наявну у ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України інформацію щодо розгляду двох попередніх звернень з тих самих питань та прийняте т.в.о. Міністра закордонних справ ОСОБА_5 30.11.2015р. рішення про припинення листування з заявником, ОСОБА_1 листом за № 41-А-011836/02 від 20.05.2016 року за підписом заступника начальника Управлінням з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3 було надано відповідь із розясненням вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо порядку розгляду звернень та наголошено, що частиною третьою статті 22 цього Закону порядок прийому громадян в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, обєднаннях громадян визначається їх керівниками. Про дати та години прийому громадян керівництвом МЗС України на І та ІІ квартали 2016 року заявника детально проінформовано у попередніх відповідях МЗС. Позивачу також було розяснено, що відповідно до частини першої та третьої статті 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, посадової особи подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги на рішення вищих державних органів вирішуються в судовому порядку. З огляду на це, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість розгляду його скарги Премєр-міністром України, у звязку з чим і на підставі ч. 8 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» таку скаргу повернуто заявнику.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ні Премєр-міністр України ні Кабінет Міністрів України його скарги фактично не розглянули, а відповіді, які він отримав за результатом розгляду своїх звернень, надані органом дії та бездіяльність якого він оскаржував, що на його думку не відповідає положенням статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_7 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України відповідно до встановлених статтею 116 Конституції України повноважень: 1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; 2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; 3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; 4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України; 5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону; 6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною ОСОБА_7 України Державного бюджету України, подає ОСОБА_7 України звіт про його виконання; 7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю; 8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи; 9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; 9-1) утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади; 9-2) призначає на посади та звільняє з посад за поданням Премєр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; 10) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Водночас, організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України відповідно до Конституції України, повноваження Премєр-міністра України визначені Законом України «Про Кабінет Міністрів України» 27.02.2014 № 794-VII.

Разом із тим, ані положеннями Конституції України, ані Закону України «Про Кабінет Міністрів України» не визначені повноваження Кабінету Міністрів України та Премєр-міністра України, як очільника Уряду, особисто розглядати скарги громадян та надавати на них відповіді, так як такі обовязки покладені на відповідний орган, що забезпечує діяльність Кабінету Міністрів України - ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України.

Втім, як слідує із змісту позовної заяви, позивач просить суд зобовязати заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3 розглянути його скарги від 09.02.2016 року, від 14.03.2016 року та від 06.05.2016 року.

З приводу заявлених вимог слід зазначити, що відповідно до п. 1 Положення про ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2009р. №850, ОСОБА_2 Кабінету Міністрів є постійно діючим органом, що забезпечує діяльність Кабінету Міністрів України.

Основними завданнями ОСОБА_2 є організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне, матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України, урядових комітетів, Премєр-міністра України, Першого віце-премєр-міністра України, віце-премєр-міністрів України, Міністра Кабінету Міністрів України та міністра, який не очолює міністерство (пункт 2 Положення).

Відповідно до Положення про Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України, затвердженого Міністром Кабінету Міністрів України 17.02.2016 року, основним завданням Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України є організаційне, інформаційне та експертно-аналітичне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України, Премєр-міністра України, ОСОБА_2 щодо організації розгляду звернень громадян, що надійшли поштою на адресу Кабінету Міністрів України, Премєр-міністра України, Першого віце-премєр-міністра України, віце-премєр- міністрів України, Міністра Кабінету Міністрів України, урядових уповноважених, одержані під час особистого прийому громадян, а також надісланих з використанням Інтернету, засобів електронного звязку (електронне звернення) чи викладених за допомогою засобів телефонного звязку на Урядовій гарячій лінії, які надходять до Управління в установленому порядку.

Організація розгляду звернень громадян у ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України здійснюється Управлінням роботи із зверненнями громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян» шляхом визначення відповідних інстанцій, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань, з подальшим спрямуванням цих звернень за належністю для розгляду по суті та інформування заявників про результати.

Поряд із цим, із наявної у матеріалах справи Посадової інструкції заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян, завідуючого відділом опрацювання письмових та електронних звернень громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України, затвердженої начальником Управління з питань роботи із зверненнями громадян 03.03.2016 року вбачається, що у відповідача ОСОБА_3 наявні повноваження щодо особистого розгляду звернень громадян виключно у випадках, якщо вони стосуються скарг на дії чи бездіяльність працівників відділу (п.п. 11 п. 5 Посадової інструкції).

Згідно зазначеної Посадової інструкції завідуючий відділом, окрім іншого, розглядає проекти рішень, підготовлені працівниками відділу, щодо пересилання письмових та електронних звернень громадян за належністю органам державної влади, місцевого самоврядування, посадовим особам для розгляду; підписує супровідні листи з якими звернення пересилаються за належністю відповідному органу чи посадовій особі, а також листи-розяснення до звернень громадян і повідомлення; у випадках, передбачених ч.8 ст. 5, другим реченням ч. 3. ст. 7 та ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», повертає за власним підписом громадянам їхні звернення з наданням відповідних розяснень (п.п. 6, 7, 9 п. 5 Посадової інструкції)

Тобто в даному випадку беручи до уваги завдання та обовязки визначені Посадовою інструкцією заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян, завідуючого відділом опрацювання письмових та електронних звернень громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України, у відповідача відсутні повноваження щодо особистого розгляду скарг ОСОБА_1, адресованих Премєр-міністру України та Кабінету Міністру України в яких останній скаржився на бездіяльність Міністра закордонних справ України.

При цьому суд ще раз звертає увагу на те, що в межах заявленого позову позивач просить зобовязати саме заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3 повторно розглянути його скарги.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом статей 3, 6, частини третьої статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, який на думку позивача порушив його права, свободи чи інтерес. Саме позивач зазначає особу, яка повинна відповідати за позовом в частині визнання протиправними дій та бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позивач просить суд зобовязати заступника начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3 вчинити дії, які не відносяться до її повноважень, суд приходить до висновку про необґрунтованість цієї вимоги.

Крім того, доводами позовної заяви є і те, що при розгляді звернень ОСОБА_1 мало місце порушення норм законодавства України, оскільки за змістом ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Надаючи оцінку даним доводам суд зазначає наступне.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначені Законом України «Про звернення громадян».

Цей закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Водночас положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Згідно частини 3 статті 16 цього ж Закону скарги на рішення вищих державних органів вирішуються в судовому порядку.

В даному ж випадку передача скарг ОСОБА_1 від 09.02.2016 року та від 14.03.2016 року до Міністерства закордонних справ України, на переконання суду, відбулась в силу встановленого частиною 3 статті 7 та статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» механізму розгляду звернень громадян та передбаченої організації їх розгляду у ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України, позаяк розгляд порушених у таких скаргах питань не входив до компетенції ані Кабінету Міністрів України ані особисто Премєр-міністра України.

Також необхідно звернути увагу на те, що відповідно частини 3 статті 3, частини 1 статті 6 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є колегіальним органом, до складу якого входять Премєр-міністр України, Перший віце-премєр-міністр України, віце-премєр-міністри та міністри України.

Статус членів Кабінету Міністрів України визначається Конституцією України, цим та іншими законами України (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

Разом із тим, чинним законодавством не визначена наявність будь-якої підлеглості міністрів, а тому скарги на рішення, дії чи бездіяльність Міністра закордонних справ, який є вищою посадовою особою Міністерства закордонних справ України не можуть бути подані в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, в силу їх відсутності.

Поряд із цим, в разі незгоди позивача із рішеннями, діями чи бездіяльністю Міністра закордонних справ, повязаних із розглядом його скарг, останній не позбавлений можливості оскаржити їх безпосередньо до суду, що й було розяснено позивачу у листі відповіді на його скаргу від 06.05.2016 року.

Таким чином, враховуючи, що заступник начальника Управління з питань роботи із зверненнями громадян ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України ОСОБА_3 при розгляді звернення ОСОБА_1 від 06.05.2016р. та наданні на нього відповіді діяла у спосіб, що передбачений законом та беручи до уваги відсутність у відповідача, як посадової особи, повноважень щодо розгляду інших скарг ОСОБА_1 від 09.02.2016р. та 14.03.2016р. на бездіяльність Міністра закордонних справ України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович