Справа № 802/4165/15-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 липня 2016 р. Справа № 802/4165/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Шкільної О.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: фізичної особи ОСОБА_3

про: стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Вінницька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, позивач) з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, відповідач) про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства відповідач не сплатила податок на доходи з фізичних осіб, внаслідок чого наявна заборгованість у розмірі 62602,31 грн. Оскільки сума податкового боргу не сплачена, позивач звернувся до суду про її стягнення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити адміністративний позов задовольнити повністю. При цьому звернув увагу що відповідач намагалася оскаржити податкове повідомлення-рішення, на підставі якого заявлена виникла сума податкового боргу, але двічі позов ОСОБА_3 залишений без розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, зазначивши про протиправність податкового повідомлення-рішення, на підставі якого заявлена сума податкового боргу, через відсутність підстав для проведення перевірки. В обґрунтування своїх доводів послався на постанову Верховного Суду України від 27.07.2015.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши адміністративну справу, суд встановив, що Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013. За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем, зокрема, вимог абз. ''д'' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 49673,85 грн. за 2013 рік.

Результати перевірки відображені в акті за № 444/1701/НОМЕР_1 від 23.02.2015 (а. с. 15), на підставі якого 17.03.2015 позивачем прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про збільшення ОСОБА_3 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 49673,85 грн. грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 12418,46 грн. (а. с. 13). Крім того, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 31.07.2014 до відповідача застосовані штрафні санкції у розмірі 510 грн.

Надаючи оцінку правомірності звернення податкового органу з вимогами про стягнення спірного податкового боргу, суд керується наступними мотивами.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В силу вимог положень п. 49.18.4 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом ІV цього Кодексу.

Пунктом 179.1 ст. 179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст. 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно з абз. ''д'' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи підтверджується, що за фізичною особою ОСОБА_3 рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в сумі 62602,31 грн.

Докази оскарження/скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_2 від 17.03.2015 та від 31.07.2014 станом на день розгляду справи у суду відсутні.

Таким чином, грошове зобов'язання на цю суму у встановленому законом порядку узгоджене, а отже визнається податковим боргом.

Щодо посилань представника відповідача на постанову ВСУ від 27.01.2015, то суд зазначає, що практика ВСУ, яка викладена в зазначеному рішенні, до даних правовідносин застосуванню не підлягає, оскільки стосується іншого предмета спору (оскарження наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки).

Щодо посилань представника відповідача на протиправність податкового повідомлення-рішення, на підставі якого заявлена сума податкового боргу, через відсутність підстав для проведення перевірки, то суд зазначає, що правомірність проведення перевірки не є предметом спору у зазначеній справі, доказів оскарження наказу на проведення такої перевірки суду не надано.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 цього Кодексу у разі коли в платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

На виконання відповідачу направлялась податкова вимога Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 232-23 від 08.06.2015 на суму 62602,31 грн. (а. с. 18), однак сума податкового боргу не була погашена.

Таким чином, станом на даний час за відповідачем рахується непогашений податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 62602,31 грн., який вважається узгодженим.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 податкового боргу в сумі 62602,31 грн.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) до місцевого бюджету м. Вінниці на рахунок № 0002; одержувач: , УДКСУ у м. Вінниці в установі банку ГУ ДКСУ у м. Вінниці Вінницької області, МФО 802015, податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 62602 грн. (шістдесят дві тисячі шістсот дві) грн. 31 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович