Справа № 821/250/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/250/16

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Скадовської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Скадовської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016р. № Ф-, рішень від 01.02.2016р. №, № про застосування штрафних санкцій, податкового повідомлення-рішення від 18.02.2016р. №.

Свої позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірних рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року позов задоволено. Скасовано спірні рішення.

В апеляційній скарзі Скадовська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем Скадовською районною державною адміністрацією Херсонської області 12.10.2005р., номер запису про державну реєстрацію 0000849 та перебуває на податковому обліку в Скадовській ОДПІ.

16.09.2015р. робочою групою з питань легалізації виплати заробітної плати і зайнятості населення управління праці та соціального захисту населення Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області складено акт перевірки, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_2 використовує неоформленого найманого працівника ОСОБА_3 за місцем фактичної діяльності: Херсонська область, м.Скадовськ, вул.Комсомольська 200 (магазин 200) з 10.03.2015р. 16,09.2015р. та щомісячною оплатною праці в сумі 1218,00 грн.

Скадовською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладання платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації, визначених п.78.1.13 п.78.1 ст.78 ПКУ за період з 10.03.2015р. по 16.09.2015р.

За результатами якої складено акт №14/17/НОМЕР_1 від 29.01.2016р. (далі - акт).

На думку перевіряючих позивачем порушено:

- порушення пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 п. 164.6 ст.164, абз."а" п.176.2 ст.176 ПКУ, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за березень 2015р. - вересень 2015р. всього у сумі 1105.84 грн.;

- порушення п.5, п.7 ст.8, п.8 ст.9 ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за березень 2015р. - вересень 2015р. всього у сумі 3089.63 грн.;

- порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.46.1 ст.46, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, ст.51, пп.70.16.1 п.70.16 ст.7, пп.б, г п.176.2 ст.176 ПКУ в результаті чого не подано у встановлений термін податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку форми №1ДФ за І, ІІ, ІІІ кВ. 2015р.

- порушення пп.4 п.2 ст.6ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в результаті чого платником не подано звітність по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за: березень 2015р.- вересень 2015р.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем винесені: вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016р. №Ф-; рішення від 01.02.2016р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не сплаченого єдиного внеску; рішення від 01.02.2016р. № про застосування штрафних санкцій за неподання звітності, передбаченої ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; податкове повідомлення-рішення форми Р від 18.02.2016р. № НОМЕР_2.

В акті перевірки №14/17/НОМЕР_1 від 29.01.2016р. зазначено, що підставою для перевірки ФОП ОСОБА_2 та доказом порушень позивача є акт від 16.09.2015р. складений робочою групою з питань легалізації виплати заробітної плати і зайнятості населення управління праці та соціального захисту населення Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_4, яка зазначила, що ОСОБА_1 є її давньою подругою. Позивач повідомила ОСОБА_5, що магазин здає в оренду та може попросити ТОВ Партнер Дистрибьюшн прийняти її на роботу. Позивачка запросила її до магазину для допомоги вивезення майна у звязку зі здачою магазину в оренду. 16.09.2015р. коли позивач вивозила майно, до магазину прийшла робоча група з питань легалізації виплати заробітної плати і зайнятості населення управління праці та соціального захисту населення Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області. ОСОБА_4 повідомила робочій групі, що магазин не працює і попрохала їх залишити приміщення або ж зачекати коли повернеться позивач. Робоча група не стала чекати позивача та почала опитувати ОСОБА_4 про підприємницьку діяльність позивача та наявних найманих працівників. Враховуючи, що ОСОБА_4 не має жодного відношення до підприємницької діяльності позивача, вона відмовилася відповідати на будь-які питання з цього приводу. Після цього робоча група підійшла до інформаційного стенду для споживачів, який ще знаходився на стіні приміщення магазину, та почали записувати дані про позивача, як фізичну особу-підприємця. Після цього робоча група склала акт перевірки від 16.09.2015р., надала його для ознайомлення ОСОБА_4, яка не погодилася з актом перевірки та відмовилася його підписувати. ОСОБА_5 відмовилася підписувати вищезазначий акт, оскільки до діяльності позивача не має ні якого відношення.

З актом перевірки від 16.09.2015р. робоча група, позивача не ознайомлювала, копію акта ОСОБА_2 отримала 10.02.2016р., коли звернулася зі зверненням до управління праці та соціального захисту населення Скадовської РДА.

В листі №04-04-59 від 10.02.2016р. управління праці та соціального захисту населення Скадовської РДА зазначило, що в ході перевірки встановлено у ФОП ОСОБА_2 працює ОСОБА_4 продавцем продовольчих товарів, яка повідомила що працює з 10.03.2015р. по 16.09.2015р. На підставі вказаної інформації було складено акт перевірки від 16.09.2015р. ОСОБА_4 з данним актом було ознайомлено.

Відповідно до договору оренди нежитлових мприміщень №31 від 22.09.2015р., ФОП ОСОБА_2 передала ТОВ Партнер Дистрибьюшн в оренду приміщення за адресою м.Скадовськ, вул.Комсомольська,200.

З трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 працювала з 01.08.2014р. по 18.03.2015р. у ФОП ОСОБА_6, з 18.03.2015р. перебувала на обліку у Скадовському центрі зайнятості.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Підпунктами 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Згідно з пунктом 164.3 статті 164 Податкового кодексу України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до пункту 164.6 статті 164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену встатті 167 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Відповідно до підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з пунктом 177.7 статті 177 Податкового кодексу України фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Зі змісту зазначених норм можливо дійти до висновку, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2, як податковий агент працівників - фізичних осіб, які перебувають з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи, зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

При цьому, за приписами підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував щодо того, що у позивача працювали будь-які особи, в тому числі, особи, з якими позивачем не було в установленому законодавством порядку укладено трудові угоди та заперечував проти того, що позивачем виплачувалися доходи будь-яким особам, з якими не укладалися трудові або цивільно-правові угоди.

Отже, судом встановлено, що у ФОП ОСОБА_2 фактично не виявлено використання позивачем праці найманих працівників без укладення трудових угод чи цивільно-правових договорів з виплатою таким працівникам доходів, доводи відповідача про виплату гр.ОСОБА_4 доходу позивачем без укладення трудових угод чи цивільно-правових договорів ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та не підтверджені жодними доказами у справі.

Суд зазначає, що в судовому засіданні встановлено, що викладені обставини в акті перевірки від 16.09.2015р. робочої групи управління праці та соціального захисту населення не відповідають дійсності.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" визначено, що для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

При цьому, згідно з частиною 5 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2, 6 - 8 частини першої статті 4 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині дев'ятій цієї статті), встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, роботодавець, як платник єдиного внеску, зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати та сплачувати єдиний внесок на суму нарахованої заробітної плати та на суму винагороди фізичним особам за цивільно-правовими договорами.

Разом з тим, Скадовською ОДПІ не доведено факту нарахування, виплати чи надання позивачем у березні 2015р. вересень 2015р. на користь будь-яких осіб, з якими позивачем не укладено трудові угоди або цивільно-правові угоди, заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", іншої винагороди.

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, відповідачем не доведено факту порушення позивачем пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та відповідно заниження позивачем у перевіряємому періоді єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відтак, штрафні санкції застосовані до позивача безпідставно та неправомірно.

Відповідачем не надано доказів використання ФОП ОСОБА_1 у березні 2015р. вересні 2015р. праці найманих працівників із виплатою їм доходу без укладення трудових угод чи цивільно-правових договорів, відтак відсутні підстави для нарахування та сплати ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016р. № Ф-; рішення від 01.02.2016р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не сплаченого єдиного внеску; рішення від 01.02.2016р. № про застосування штрафних санкцій за неподання звітності, передбаченої ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування; податкове повідомлення-рішення форми Р від 18.02.2016р. № НОМЕР_2 винесені Скадовською ОДПІ без урахування всіх обставин, необхідних для прийняття рішень, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області про скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016р. № Ф-, рішень від 01.02.2016р. №, № про застосування штрафних санкцій, податкового повідомлення-рішення від 18.02.2016р. № - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_7/

Судді /ОСОБА_8/

/ОСОБА_9/