Справа № 2а/2470/3291/11
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/3291/11

14:38

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.;

секретаря судового засідання Граматовича М.І.;

за участю:

представника позивача ОСОБА_1;

представник відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2011 року управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях звернулося в Чернівецький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області ВП № 26614393 від 18.10.2011 року про накладення штрафу.

Позивач на обґрунтування позову зазначив, що відповідачем 18.10.2011 року винесено постанову про накладення на управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях (далі Управління) штрафу у розмірі 680 грн. за невиконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі № 2-А-235, виданого 13.05.2011 року про зобов'язання Управління провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії 30% мінімальної пенсії за віком кожному за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Позивач вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню так, як державний виконавець зобов'язаний був з'ясувати чи є поважні причини невиконання судового рішення, і чи є можливість виконати судове рішення боржником.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, явку представника в судове засідання не забезпечив, причину неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці 13.05.2011 року видано виконавчий лист за № 2-А-235 про примусове виконання постанови суду.

Головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції в Чернівецькій області винесено постанову від 20.05.2011 року ВП № 26614393 про відкриття виконавчого провадження та надано добровільний строк для виконання рішення суду (а.с. 5).

18.10.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції в Чернівецькій області винесено постанову про накладення на Управління штрафу у сумі 680 грн. за невиконання виконавчого листа, відповідно до вимог ст.ст. 11, 89 Закону України Про виконавче провадження (а.с. 6).

Також судом встановлено те, що позивачем не подано доказів того, що у боржника були поважні причини невиконання судового рішення.

До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення Закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частина 1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV визначає обовязок державного виконавця вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та у порядку встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. При цьому, Законом № 606-ХІV не визначено, які саме дії виконавець повинен вчинити для того, щоб переконатися чи не виконує боржник судового рішення з поважних причин.

При цьому, Конституцією України, зокрема статтею 46, передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям з незалежних від них обставин, а також у старості та в, інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 07.10.2010 року № 2591-VІ Кабінет Міністрів України здійснює контроль за додержанням законодавства органами виконавчої влади, їх посадовими особами, а також органами місцевого самоврядування з питань виконання ними делегованих повноважень органів виконавчої влади.

Відповідно до п.п. 6 п. б ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані державою повноваження щодо вирішення відповідно до законодавства питань про надання компенсацій і пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в інших випадках, передбачених законодавством в тому числі і Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV від 18.11.2004 року. При цьому, у ст. 3 Закону № 2195-ІV визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що в супереч п. 1 ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України не були виконані вимоги головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області з примусового виконання виконавчого листа № 2-А-235, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 13.05.2011 року, а тому відповідачем правомірно, у відповідності до ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України Про виконавче провадження, з використанням цих повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, було винесено постанову. У звязку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, згідно ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі Ромашов проти України Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів, як на виправдання невиконання зобовязань за боргом, визначеним судовим рішенням.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення. Разом з тим, позивач не довів суду того, що відповідачем прийнято протиправне рішення, а тому позов не підлягає задоволенню.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову позивача, який звільнений від сплати державного мита відмовлено, відповідно до ст. 94 КАС України питання щодо стягнення судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 2, 3, 11, 71, 79, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185, частин першої-другої статті 186 КАС України сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. Скарга про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення або в разі відсутності сторони в судовому засіданні з дня одержання її копії.

Постанову у повному обсязі можна отримати 28.11.2011 року.

Суддя Т.М. Брезіна