Справа № 826/6006/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2016 року № 826/6006/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Міністерства юстиції України (надалі також - відповідач1), Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України (надалі також - відповідач2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 16 лютого 2016 року, оформлене протоколом №42/02/16, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 31 березня 2016 року № 948/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва НОМЕР_5 від 08.07.2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1, та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого НОМЕР_5 від 08.07.2013 року, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1;

- зобов'язати Міністерство юстиції України видати наказ, яким поновити участь арбітражного керуючого ОСОБА_1 в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство;

- зобов'язати Міністерство юстиції України подати до Господарського суду міста Києва, Господарського суду Київської області, Господарського суду Житомирської області, Рівненського апеляційного господарського суду, Київського апеляційного господарського суду інформаційні листи про поновлення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1;

- стягнути на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України понесені судові витрати (судовий збір) відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників манна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 16.02.2016 року про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та наказ Міністерства юстиції України від 31.03.2016 року № 948/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1, є протиправними, позаяк прийняті з порушенням положень Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та ігноруванням положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у зв'язку з чим це рішення та наказ підлягають скасуванню.

Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про слухання справи за його відсутності.

Відповідач1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з огляду на правомірність спірних рішень, однак письмових заперечень чи пояснень щодо заявленого позову не виклав.

Відповідач2 явки повноважного представника не забезпечив, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи; про причини неприбуття суд не повідомив, заяв/клопотань щодо слухання справи за його відсутності, оголошення перерви чи відкладення розгляду справи до суду не надсилав.

Третя особа явки повноважного представника до суду не забезпечила, письмових заперечень чи пояснень по суті заявленого позову не надсилала.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що 08.07.2013 року ОСОБА_1 було видано Свідоцтво НОМЕР_5 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Згідно повідомлення №332/10-37 від 08.04.2015 р. позивача повідомлено про проведення позапланової виїзної перевірки у період з 27.04.2015 р. по 29.04.2015р.

В подальшому, на підставі посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки від 08.04.2015 р. №35/10-41, наказу від 06.04.2015 р. №249/8 про проведення позапланової виїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1, у період з 27.04.2015 р. по 29.04.2015р. проведено позапланову виїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

Однак за результатами вказаної перевірки, позивача повідомлено про зупинення позапланової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

Так, підставами для здійснення перевірки слугували звернення ОСОБА_2 від 18.06.2014 р. б/н та скарги представника КОВ «Берінтон Коммершел Лімітед» Кіяна А.В. від 12.09.2014 р. б/н.

Згідно повідомлення №916/10-37 від 16.12.2015 року, позивача повідомлено про проведення позапланової невиїзної перевірки у період з 25.12.2015р. по 27.12.2015р.

Підставами для проведення зазначеної перевірки слугували доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 08.08.2014 року №13456-0-33-14/13.0.2, доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 23.09.2014 poкy № 12214-0-26-14/13.0.2.

Предмет перевірки: - виконання вимог пунктів 6.1., 6.8., 6.9. Розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); - виконання вимог частини 6 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 14.05.1992 року № 2343-XIІ); - виконання вимог абзаців 4, 8, 13, 15 частини 1 статті 25 Закону; - виконання вимог частини 2 статті 25 Закону; - виконання вимог частини 1 статті 26 Закону; - виконання вимог частин 1, 2, 11 статті 30 Закону; - виконання вимог частини 2 статті 32 Закону; - виконання вимог статті 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 22.12.2011 року № 4212-VI, чинній з 19.01.2013 року) під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Роспромінвест».

За результатами проведеної перевірки складено Довідку від 25.12.2015 року №52/10-15.

06.01.2016 року оформлено Акт перевірки № 1/10-48.

16.01.2016 року на підставі Акту перевірки від 06.01.2016 року №1/10-48 Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України було складено Подання № 622 Дисциплінарній комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

В подальшому, Дисциплінарною комісією прийнято рішення, оформлене протоколом №42/02/16 від 16.02.2016 p., яким вирішено застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 622 від 16.01.2016 р. та внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

31.03.2016 року прийнято наказ Міністерства юстиції України № 948/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1.

Наказ №948/5 прийнято на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 16.02.2016 № 417 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 16.02.2016 №42/02/16.

Категорично не погоджуючись із правомірністю рішення від 16 лютого 2016 року, оформлене протоколом №42/02/16 та наказу від 31 березня 2016 року № 948/5, вказуючи на невідповідність висновків Акту перевірки № 1/10-48 дійсним обставинам, а також на допущення відповідачами порушення процедури проведення перевірки, позивач звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Завданням адміністративного суду в межах даної справи є перевірка правомірності (легальності) рішень відповідачів, з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 16 лютого 2016 року, оформлене протоколом №42/02/16, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 108 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики. Дисциплінарна комісія складається з семи осіб, три з яких призначаються наказом керівника державного органу з питань банкрутства, а чотири обираються саморегулівними організаціями арбітражних керуючих. Очолює дисциплінарну комісію керівник державного органу з питань банкрутства або визначена ним відповідальна особа зазначеного органу. Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень. Рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії. Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Наказом Мін'юсту від 27.06.2013 р. № 1284/5 затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), зареєстрованого 03.07.2013 р. за № 1113/23645 (надалі - Порядок № 1284/5).

Згідно з п. 2.1 - п.2.5, п. 2.10 Порядку № 1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок. Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці. Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень. Строк проведення перевірки не може перевищувати для: планової - восьми робочих днів; позапланової - трьох робочих днів. Планова перевірка діяльності арбітражного керуючого здійснюється не частіше одного разу на два роки за період з дати призначення господарським судом арбітражного керуючого розпорядником майна, керуючим санацією або ліквідатором у справі про банкрутство, а у разі проведення попередньої планової перевірки - з дати початку її проведення.

Як встановлено п. 2.6., підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання арбітражним керуючим письмової заяви до органу контролю про проведення перевірки за його бажанням;

- звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю;

- виявлення недостовірності даних, заявлених у документах, поданих арбітражним керуючим для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- неподання або подання не в повному обсязі в установлений строк арбітражним керуючим документів обов'язкової звітності або виявлення недостовірності даних у документах обов'язкової звітності, поданих арбітражним керуючим;

- перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю;

- встановлення Дисциплінарною комісією невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства, зазначеного в пункті 2.2 цього розділу, та направлення звернення (скарги), що було (а) підставою для проведення відповідної позапланової перевірки, для проведення додаткового контролю;

- рішення Дисциплінарної комісії щодо проведення органами контролю додаткового контролю на підставі заяв та скарг, які надійшли на розгляд Дисциплінарної комісії;

- виявлення Мін'юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов'язків;

- невиконання арбітражним керуючим вимог рішень (ухвал, постанов) господарського суду у справах про банкрутство.

Як було судом встановлено, на підставі посвідчення на проведення позапланової виїзної перевірки від 08.04.2015р. №35/10-41, наказу від 06.04.2015 р. №249/8 про проведення позапланової виїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1, у період з 27.04.2015р. по 29.04.2015р. проведено позапланову виїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, за результатами якої було прийнято рішення про зупинення позапланової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

Однак, в подальшому, у період з 25.12.2015р. по 27.12.2015р. на підставі доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 08.08.2014 року №13456-0-33-14/13.0.2, доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 23.09.2014poкy №12214-0-26-14/13.0.2, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, за наслідками якої складено Довідку від 25.12.2015 року № 52/10-15 та Акт перевірки № 1/10-48 від 06.01.2016 року.

Так, за результатами позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1, під час виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Роспромінвест» за фактами, викладеними у зверненні голови комітету кредиторів ТОВ «Роспромінвест» ОСОБА_2 від 18.06.2014 б/н; скарзі Компанії з обмеженою відповідальністю «Берітон Коммершел» від 12.09.2014 б/н, Комісією виявлено грубі порушення частини 6 статті 3-1, абзаців 4, 8, 13, 15 частини 1 статті 25, частини 1 статті 26, частини 1 статті 32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 14.05.1992 № 2343-ХІІ).

На підставі Подання № 622 та за наслідком розгляду матеріалів перевірки, Дисциплінарною комісією прийнято рішення, оформлене протоколом №42/02/16 від 16.02.2016p., яким вирішено застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 622 від 16.01.2016 р. та внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

31.03.2016 року прийнято наказ Міністерства юстиції України № 948/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 2.16 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року № 1284/5 (далі - Порядок), дата проведення перевірки може бути перенесена у разі неможливості її проведення з підстав, незалежних від органу контролю чи арбітражного керуючого, за вмотивованим рішенням органу контролю. Проведення перевірки може бути перенесено за рішенням органу контролю до початку проведення перевірки виключно у виняткових випадках, якщо з об'єктивних підстав проведення перевірки у встановлений строк є неможливим.

Згідно з п. 2.17 Порядку, проведення перевірки може бути продовжено понад строки, зазначені в пункті 2.4 цього розділу, за рішенням органу контролю виключно у виняткових випадках, якщо для проведення перевірки необхідно отримати в інших фізичних чи юридичних осіб додаткову інформацію, без отримання якої завершення проведення перевірки є неможливим або у випадку тимчасової непрацездатності арбітражного керуючого.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, у контролюючого органу були відсутні підстави для перенесення/продовження чи «зупинення» перевірки, що була призначена для проведення у строк з 27.04.2015 р. по 29.04.2015 р.

Таким чином, зважаючи на факт проведення позапланової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, призначеної у період з 27.04.2015 р. по 29.04.2015 p., надання арбітражним керуючим письмових пояснень щодо всіх питань, які виступили предметом перевірки (що підтверджується матеріалами справи); з урахуванням наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про те, що дії контролюючого органу щодо «зупинення» перевірки, не оформлення у встановленому законодавству порядку результатів перевірки, а також призначення фактично повторної перевірки з тих самих підстав та щодо того ж самого предмету - з 25.12.2015 р. по 27.12.2015 р. - є протиправними та такими, що не відповідають положенням Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

При цьому, щодо проведення позапланової невиїзної перевірки у період з 25.12.2015 по 27.12.2015рр., суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку, для проведення перевірки орган контролю надає доручення на проведення перевірки, в якому зазначаються:

- підстава для проведення перевірки;

- вид перевірки;

- склад комісії з перевірки;

- арбітражний керуючий, щодо якого буде здійснюватися захід;

- місце проведення перевірки;

- предмет перевірки;

- строки проведення перевірки.

Відповідно до пункту 2.13 Порядку, на підставі доручення на проведення перевірки оформлюються посвідчення на проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки, які підписуються керівником структурного підрозділу Мін'юсту або структурного підрозділу територіального органу з питань банкрутства, відповідального за забезпечення реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства.

Як свідчать фактичні обставини справи, як підставу для проведення позапланової невиїзної перевірки у строк з 25.12.2015р. по 27.12.2015р. вказано: доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 08.08.2014 року № 13456-0-33-14/13.0.2, доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 23.09.2014 року № 12214-0-26-14/13.0.2.

При цьому, ці ж самі доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 08.08.2014р. №13456-0-33-14/13.0.2 та доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 23.09.2014 р. №12214-0-26-14/13.0.2 зазначені як підстава для проведення попередньої перевірки - у строк з 27.04.2015 р. по 29.04.2015 р.

З наведеного обумовлюється висновок проте, що у посвідченні на проведення позапланової невиїзної перевірки від 16.12.2015 р. №73/10-41 у строк з 25.12.2015 р. по 27.12.2015 р. не міститься жодного посилання на доручення на проведення перевірки, яке мало бути надано безпосередньо перед проведенням перевірки з визначенням її підстав, виду, складу комісії, арбітражного керуючого, щодо якого проводитиметься перевірка, місця проведення перевірки, предмету та строків проведення перевірки. Натомість у посвідченні наявне посилання на доручення Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України, на які уже здійснювалося посилання при проведенні попередньої перевірки з 27.04.2015 р. по 29.04.2015 р., при цьому дати надання доручень - 08.08.2014 року і 23.09.2014 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що предметом перевірки, призначеної для проведення у строк з 25.12.2015 р. по 27.12.2015 p., було: «виконання вимог пунктів 6.1., 6.8., 6.9. Розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); - виконання вимог частини 6 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ); - виконання вимог абзаців 4, 8, 13, 15 частини 1 статті 25 Закону; - виконання вимог частини 2 статті 25 Закону; - виконання вимог частини 1 статті 26 Закону; - виконання вимог частин 1, 2, 11 статті 30 Закону; - виконання вимог частини 2 статті 32 Закону; - виконання вимог статті 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 22.12.2011 року № 4212-VI, чинній з 19.01.2013 року) під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Роспромінвест».

При цьому у посвідченні на проведення перевірки вказано, що відносно даного предмету перевірки не проводилися.

Однак, як було встановлено у ході судового розгляду справи, у період з 27.04.2015 року по 29.04.2015 року уже проводилася позапланова виїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з тих самих підстав та з того самого предмету, що і дана перевірка, призначена на 25.12.2015 р. - 27.12.2015 р.

Так, Арбітражним керуючим ОСОБА_1 уже було надано основні та додаткові пояснення щодо предмету перевірки, яка проводилася 27.04.2015 року - 29.04.2015 року, і який є аналогічним з предметом перевірки, призначеної на 25.12.2015 р. - 27.12.2015 р. (пояснення арбітражного керуючого ОСОБА_1 вих. № 01-07/4 від 27.04.2015 року; додаткові пояснення арбітражного керуючого ОСОБА_1 вих. № 01-07/5 від 29.04.2015 року; додаткові пояснення арбітражного керуючого ОСОБА_1 вих. № 01-07/6 від 06.05.2015 року).

Відповідно до п. 2.12. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Проте, відповідачем не надано до суду доказів наявності у останнього правових підстав для проведення повторної перевірки у період з 25.12.2015 р. по 27.12.2015 р. з питань виконання вимог пунктів 6.1., 6.8., 6.9. Розділу VI Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); - виконання вимог частини 6 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ); - виконання вимог абзаців 4, 8, 13, 15 частини 1 статті 25 Закону; - виконання вимог частини 2 статті 25 Закону; - виконання вимог частини 1 статті 26 Закону; - виконання вимог частин 1, 2, 11 статті 30 Закону; - виконання вимог частини 2 статті 32 Закону; - виконання вимог статті 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 22.12.2011 року № 4212-VI, чинній з 19.01.2013 року) під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Роспромінвест», що у свою чергу вже було предметом перевірки у період з 25.12.2015 р. - 27.12.2015 р., а отже наведені дії відповідача у межах спірних правовідносин суперечать імперативним приписам чинного законодавства.

Водночас, як встановлено п. 5.1 Порядку, в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку у двох примірниках.

Однак, за результатами перевірки діяльності ОСОБА_1 у період з 25.12.2015 р. по 27.12.2015 р. була складена Довідка від 25.12.2015 p., тобто Довідка підписана першим днем проведення перевірки, а не в останній.

Враховуючи вищевикладене, в межах судового розгляду справи наявними у матеріалах справи доказами, підтверджено, що під час проведення перевірки Міністерством юстиції України та Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві було порушено пункти 2.4, 2.8, 2.12, 2.13 та 5.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості рішення щодо застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, суд виходив із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, підставами для прийняття рішень про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого позивачеві, слугували висновки, викладені в Акті перевірки від 06.01.2016 року № 1/10-48 щодо наявності у діях арбітражного керуючого ОСОБА_1 грубих порушень чинного законодавства під час виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Роспромінвест».

При цьому, такі висновки ґрунтуються на призмі встановлених фактів, зокрема: - невиконання ОСОБА_1 ухвал суду про надані господарському суду звіту та ліквідаційного балансу; - невідповідність проведеної 10.04.2012 року інвентаризації фактичним обставинам справи та вимогам законодавства; - невжиття ОСОБА_1 ніяких заходів щодо отримання інформації про майно боржника у встановленому законом порядку; - необґрунтованість та безпідставність дій ОСОБА_1 з не передання будинку по вул. Гончара, 35 на баланс ОСББ.

Однак, вказані доводи контролюючого органу спростовані в ході судового розгляду справи, зважаючи про наступне.

Матеріали справи свідчать, що з моменту призначення ОСОБА_1 на посаду ліквідатора ТОВ «Роспромінвест» ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.02.2012 року КОВ «Берінтон Коммершел Лімітед» неодноразово подавалися численні скарги на дії ліквідатора ТОВ «Роспромінвест», апеляційні та касаційні скарги на рішення, прийняті в справі №43/83 про банкрутство ТОВ «Роспромінвест», у зв'язку з чим протягом тривалого часу у ОСОБА_1 були відсутні повноваження та об'єктивні можливості для вчинення встановлених законодавством, належних дій у ліквідаційній процедурі ТОВ «Роспромінвест».

Так, 30.07.2014 року Господарським судом м. Києва було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1, продовжено строк ліквідаційної процедури на шість місяців, до 29.01.2015 р.; продовжено повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_1 на той же строк. Зобов'язано ліквідатора боржника надати суду на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника.

26.08.2014 року Київським апеляційним господарським судом було винесено постанову, якою задоволено апеляційну скаргу Компанії з обмеженою відповідальністю «Берітон Комершел Лімітед», ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.07.2014 року скасовано частково; задоволено клопотання Компанії з обмеженою відповідальністю «Берінтон Коммершел Лімітед» про звільнення та призначення нового ліквідатора ТОВ «Роспромінвест» та продовження строку ліквідаційної процедури ТОВ «Роспромінвест» на шість місяців; задоволено заяву арбітражного керуючого ОСОБА_4 про участь у справі № 43/83 про банкрутство ТОВ «Роспромінвест»; звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_1 від виконання обов'язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Роспромінвест»; призначено ліквідатором банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю «Роспромінвест» арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Однак, ухвалою Вищого господарського суду України від 11 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 року апеляційну скаргу Компанії з обмеженою відповідальністю «Берітон Коммершел Лімітед» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.07.2014 року - без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.02.2015 касаційну скаргу Компанії з обмеженою відповідальністю «Берітон Коммершел Лімітед» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.07.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 року повернуто скаржнику.

Після цього Компанією «Берітон Коммершел Лімітед» було повторно подано касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 року касаційну скаргу Компанії «Берітон Коммершел Лімітед» залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.07.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 року - без змін.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку проте, що в період з 30.07.2014 року по 29.01.2015 року ОСОБА_1 внаслідок оскарження КОВ «Берінтон Коммершел Лімітед» ухвали Господарського суду м. Києва від 30.07.2014 року був позбавлений повноважень ліквідатора ТОВ «Роспромінвест» та відповідно можливості вчиняти передбачені чинним законодавством дії з 26.08.2014 року по 11.11.2014 року. У цей період повноваження ліквідатора ТОВ «Роспромінвест» виконувалися ОСОБА_4

В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що доводи про невідповідність проведеної інвентаризації 10.04.2012 не відповідають фактичним обставинам, зважаючи про таке.

Позивачем, в згідно абз. 10 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо повідомлення працівників банкрута про звільнення, було направлено запит за №18/РПІ від 27.02.12 до управління статистики на предмет наявності/відсутності заборгованості із виплати заробітної плати.

Згідно відповіді №10-10/1893 від 01.03.12 р. звіт з праці товариством не здавався.

Також на підставі публікації оголошення в Голосі України від 28.02.12 р. про зміну ліквідатора, заяв по заборгованості по заробітній платі не надходило, фонди соціального страхування на запити ліквідатора повідомили про відсутність заборгованості.

Працівників банкрута не виявлено, звільнення не відбувалося.

З огляду на вищевикладене обумовлюється висновок проте, що твердження відповідача2 про необхідність проведення інвентаризації на підприємстві інвентаризаційною комісією з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби та досвідчених працівників підприємства, є необґрунтованим, у зв'язку з об'єктивною неможливістю сформувати інвентаризаційну комісію у такому складі, оскільки працівників та будь-яких представників апарату управління ТОВ «Роспромінвест» не виявлено.

Так, у період 08.04.2012 року по 10.04.2012 року інвентаризацію було проведено інвентаризаційною комісією у складі голови інвентаризаційної комісії - ліквідатора ОСОБА_1, у зв'язку з об'єктивною неможливістю залучити до складу комісії будь - кого з працівників/представників апарату управління/бухгалтерської служби ТОВ «Роспромінвест» через не виявлення таких осіб.

В подальшому, на підставі проведеної інвентаризації складені відповідні відомості від 10.04.2012 року про відсутність за банкрутом товарно-матеріальних цінностей, що зумовлено відсутністю у ОСОБА_1 будь - яких даних з огляду на не передачу попереднім ліквідатором Товариства ОСОБА_5 документів.

Окрім того, судом встановлено, що проведена ОСОБА_1 інвентаризація уже була в тому числі предметом перевірки, що зокрема підтверджується і Актами позапланових перевірок від 03.12.2012 р. №156/10-41 та від 10.06.2013 року №38/10-42, за наслідком яких не встановлено жодних порушень у діях ОСОБА_1 при проведенні 10.04.2012 року інвентаризації.

Враховуючи усе вищевикладене, твердження комісії про невідповідність проведеної ОСОБА_1 10.04.2012 року інвентаризації вимогам закону та об'єктивним обставинам справи, спростовані наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Висновки відповідача2 щодо невжиття позивачем заходів щодо отримання інформації про майно боржника у встановленому порядку, також не знайшли свого підтвердження.

Так, фактичні обставини справи свідчать, що позивачем на виконання положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з метою пошуку, виявлення та повернення майна банкрута було направлено запити та отримано відповіді, зокрема:

- запит за №2/РПІ від 24.02.2012 року до Департаменту ДАІ МВС. Згідно відповіді Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем (ЦБДР та АС) вих. № 45/1159 від 16.03.2012 р. зазначено всі зареєстровані за банкрутом транспортні засоби: TOYOTA Camry номер АА0890ФС, TOYOTA Camry номер АА3500МІ, TOYOTA Prado 2.7 номер AA0830AC, ВАЗ 2115 номер АА2482АІ, ГАЗ 330232-414 номер АА 7169 НТ;

- заяву про розшук транспортних засобів за № 1/РПІ/роз від 23.03.2012 р. до Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України. Згідно відповіді Управління державної автомобільної інспекції вих. № 4/3 від 09.04.2012р. заяву до розгляду скеровано в УДАІ ГУ МВС України в місті Києві. Відповідно до листа УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 27.08.2012 р. №10/197543вх. транспортні засоби банкрута оголошено в розшук.

Крім того, встановлено, що зазначені документи вже були предметом перевірок, що відображено зокрема і в Актах позапланових перевірок від 03.12.2012 р. №156/10-41; від 10.06.2013 року №38/10-42).

Також в ході судового розгляду справи підтверджено, що за клопотанням ліквідатора винесено ухвалу Господарського суду м. Києва від 05.07.2012 p., якою зобов'язано ДАІ здійснити розшук транспортних засобів банкрута.

Водночас, встановлено, що позивач 29.11.2013р. до Управління ДАІ ГУ МВС України у м. Києві направив запит щодо розшуку транспортних засобів банкрута. У відповідь отримано лист УДАІ ГУМВС України в м. Києві №10/25444вх від 01.12.2014 р., у якій зазначено, що автомобілі банкрута перебувають в розшуку та включені до системи відеофіксації номерних знаків ДДАЇ МВС України «Відеоконтроль-Рубіж».

18.11.2014 року та 01.04.2015 року позивачем було направлено запити до УДАІ ГУ МВС України у м. Києві про результати розшуку транспортних засобів, що оголошені в розшук ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.07.2012 року у справі № 43/83. У відповідь на запит від 01.04.2015 року УДАІ ГУ МВС України у м. Києві листом від 10.04.2015 року повідомило, що транспортні засоби банкрута значаться у розшуку та перебувають під арештом, зазначені транспортні засоби внесено до системи відеофіксації номерних знаків транспортних засобів «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж».

01.03.2012р. позивачем направлено Запит за № 24/РПІ до Державної комісії з цінних паперів на фондовому ринку. Згідно відповіді вих. № 09/03/4638/нк від 09.04.2012 p. ТОВ «Роспромінвест» серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10% в і більше статутного капіталу) відсутнє. За даними ліцензійного реєстру професійних учасників ринку цінних паперів, ТОВ «Роспромінвест» в Національній комісії цінних паперів та фондового ринку не отримувало ліцензій на провадження професійної діяльності на фондовому ринку. Згідно з даними державного реєстру випусків цінних паперів Комісії ТОВ «Роспромінвест» здійснено емісію облігацій, про що Комісією видано відповідні свідоцтва.

24.02.2012р. позивачем направлено запит вих. № 9/РПІ до Державної служби інтелектуальної власності України. Згідно відповіді вих. № 2 від 15.03.2012 р. зазначено, що інформація відносно наявності об'єктів авторського права міститься в офіційному бюлетені «Авторські і суміжні права» та Каталозі державної реєстрації, які містять всю інформацію щодо здійснення реєстрацій авторського права. Інформацію про наявність об'єктів авторського права за ТОВ «Роспромінвест» у офіційному бюлетені «Авторські і суміжні права» та Каталозі державної реєстрації ліквідатором не виявлено.

24.02.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 27/РПІ до Інспекції державного технічного нагляду, Київської міської державної адміністрації. Згідно відповіді вих. № 078-903 від 02.03.2012 р. за ТОВ «Роспромінвест» немає зареєстрованих тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

24.02.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 23/РПІ до Державної митної служби України. Згідно відповіді вих. №18/15-17-1501 від 06.03.2012р. ТОВ «Роспромінвест» не перебуває на обліку в митних органах України. Інформації стосовно митного оформлення експортно-імпортних операцій в базі даних електронних копій ВМД ЄАІС Держмитслужби України станом на 03.03.2012 р. не виявлено.

24.02.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 8/РПІ до філії «Український центр інноватики та патентно - інформаційних послуг». Згідно відповіді вих. № 823 від 16.03.2012р. щодо наявності об'єктів промислової власності було проведено патентний пошук. За результатами патентного пошуку об'єктів промислової власності зареєстрованих на праві власності за ТОВ «Роспромінвест» не виявлено.

24.02.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 21/РПІ до Державної авіаційної служби України. Згідно відповіді вих. № 1.19-02851 від 16.03.2012 р. в державному реєстрі повітряних суден України за ТОВ «Роспромінвест» не зареєстровано.

24.02.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 6/РПІ до Головного управління земельних ресурсів Київської районної державної адміністрації. Згідно відповіді вих. 07-387/6111 від 13.03.2012 р. згідно з даними автоматизованої системи ПК «Кадастр» за ТОВ «Роспромінвест» земельні ділянки, на підставі документів, що посвідчують право власності, визначених діючим законодавством, в межах міста Києва не зареєстровані.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивачем до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради та до Головного управління Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві 11.11.2013 року направлено запити за вих. № 2 та вих. № 1 відповідно про з'ясування майнового стану банкрута.

27.02.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 18/РПІ до Головного управління статистики у м. Києві. Згідно відповіді вих. № 10-10/1893 від 01.03.2012 р. для проведення державних статистичних спостережень підприємство ТОВ «Роспромінвест» не ввійшло до вибіркової сукупності респондентів, які обстежуються за ф№ 1-ПВ (місячна) «Звіт з праці», де відображаються показники заборгованості із виплати заробітної плати. Статистичну звітність за вищевказаною формою підприємство не подавало;

27.02.2012 р. позивачем до Головного управління статистики у Києві з направлено запит вих. № 16/РПІ. Згідно відповіді вих. № 13-145/3/41 від 02.03.2012р. дане підприємство в базі даних ЄДРПОУ не значиться засновником будь-яких підприємств та не має філій (відокремлених підрозділів).

27.02.2012 р. позивачем до Головного управління статистики у м. Києві направлено запит вих. № 17/РПІ Згідно відповіді вих. № 06/27-1914 від 03.03.2012 р. ТОВ «Роспромінвест» останній раз фінансову звітність подавало за січень-березень 2009 p.; форми 11-03 (Звіт про наявність та рух основних фондів амортизації), № 1-інвація (обстеження технологічних інновацій промислового підприємства), № 1 ПВ (Звіт з праці), №1 ПВ (умови праці), (Звіт про умови праці, пільги та компенсації за роботі зі шкідливими умовами праці), № 3-ПВ (Звіт про використання робочого часу), № 1 -Б (звіт про фінансові результати та розрахунки з нерезидентами) - не подавало за весь період своєї діяльності.

21.06.2012 р. позивачем направлено запит вих. № 2 від до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. Згідно відповіді отримано копії документів щодо об'єкта на вул. Гончара 35 у м. Києві на 162 арк.

Також, 22.03.2012р. позивачем до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна направлено запит вих. № 1/БТІ. Згідно відповіді вих. №12507 (И-2012) від 29.03.2012 р. за даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна по нежитловому фонду нежилі приміщення/будівлі на праві власності за ТОВ «Роспромінвест» не зареєстровані. Згідно відповіді вих. № 13675 (И 2012) від 04.04.2012 p. повідомлено про інших власників нерухомого майна за запитуваною адресою.

01.03.2012 р. позивачем до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна направлено запит вих. № 22/РПІ, згідно відповіді на який нежилі приміщення/будівлі на праві власності за ТОВ «Роспромінвест» не зареєстровані (вих. № 9592 (И-2012) від 06.03.2012 р.).

Крім того, з пояснень позивача встановлено, що у зв'язку з тим, що документація щодо активів ТОВ «Роспромінвест» не була передана ОСОБА_1, останнім було вжито додаткові заходи для перевірки факту наявності у ТОВ «Роспромінвест» прав на нерухоме майно по вул. Естонській, 3 в м. Києві.

Так, ОСОБА_1 28.10.2013 року було направлено запит до Головного управління Державної санітарно- епідеміологічної служби у м. Києві про надання копії договору № 02 про пайове інвестування будівництва від 11.12.2003 року, укладеного між Київською міською санітарно-епідеміологічною станцією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Роспромінвест» та документів, що стосуються виконання цього договору.

Наведене вище на переконання суду свідчить, що позивачем як арбітражнім керуючим вживаються всі можливі заходи для виявлення та розшуку майна банкрута на виконання абз.13 ч.1 cт.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, в аспекті зазначеного, суд звертає увагу на те, що вказані питання уже були предметом розгляду під час проведення перевірок у Головному управлінні юстиції у м. Києві, що підтверджується висновками Актів перевірок від 03.12.2012 р. №156/10-41; від 10.06.2013 року №38/10-42), якими зокрема, у діях арбітражного керуючого - ОСОБА_1 істотних порушень встановлено не було.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до позивача заходів дисциплінарного впливу, суд виходив із наступного.

Згідно з абз. 2 пп. 6.6.3 п. 6.6 Порядку, у разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині акта перевірки не вказуються.

Відповідно до п.7.1. Порядку, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень розуміється як таке, що призвело до грубого порушення прав законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

З огляду на вищевикладене, грубе порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в контексті п. 7.3 Порядку, - це таке винне порушення вказаних вимог Закону, яке призвело до настання незворотних істотно - негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.

Однак комісією в Акті перевірки від 06.01.2016 року № 1/10-48 не надано жодного правового обґрунтування щодо визнання наведених в Акті порушень «грубими» та не наведено пояснень щодо того, які саме обставини дали комісії підстави визнати виявлені нею порушення «грубими».

Згідно пункту 4 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 № 81/5, Комісія відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розглядає подання структурного підрозділу Мін'юсту, відповідального за забезпечення виконання Мін'юстом повноважень державного органу з питань банкрутства, про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого і за наслідками розгляду приймає одне із рішень, передбачених пунктом 25 Положення № 81/5, зокрема, про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

Види дисциплінарних стягнень, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), наведені у частині 1 статті 109 Закону, зокрема це:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 113 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Відповідно до п. 24 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), а також відповідно до ч. 2 ст. 109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

З системного аналізу наведених вище імперативних приписів чинного законодавства вбачається, що такий вид дисциплінарного стягнення, як позбавлення особи права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) й подальше анулювання відповідного свідоцтва, є найсуворішою санкцією відповідальності арбітражного керуючого, й воно може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено вину арбітражного керуючого та її ступінь, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку.

Однак при прийнятті рішення 16.02.2016 року Дисциплінарною комісією, на переконання суду не було враховано те, що до ОСОБА_1 до настання спірних правовідносин жодного разу не застосовувалися дисциплінарні стягнення; відсутність виявлених грубих порушень законодавства в діях позивача під час проведеної перевірки у період з 27.04.2015 р. по 29.04.2015p. з тих же підстав і того ж предмету; ступінь вини.

Крім того, як вже було судом встановлено, Компанією «Берінтон Коммершел Лімітед» неодноразово оскаржувалося в судовому порядку призначення ліквідатором ТОВ «Роспромінвест» ОСОБА_1, однак за підсумками численних розглядів скарг Компанії судами апеляційної та касаційної інстанцій було підтверджено належне виконання ОСОБА_1 своїх повноважень як ліквідатора та відповідність його дій вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Окрім того, дії ОСОБА_1 були оскаржені Компанією «Берінтон Коммершел Лімітед» і в адміністративному порядку. Так, за підсумками двох позапланових перевірок в Головному управлінні юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України, за результатами яких було складено Акт №153/10-41 від 03.12.2012 p., а також Акт №38/10-42 від 10.06.2013 року, уповноважений орган, що розглядав скарги, не виявив суттєвих порушень в діях ліквідатора ТОВ «Роспромінвест» ОСОБА_1

Враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено відсутність правових підстав для прийняття рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України від 16 лютого 2016 року, оформлене протоколом №42/02/16, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), що свідчить про протиправність вказаного рішення, а отже, в зв'язку з тим, що наказ Міністерства юстиції України від 31 березня 2016 року № 948/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1» прийнятий на підставі вищезазначеного рішення, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасувати наказу Міністерства юстиції України від 31 березня 2016 року № 948/5 підлягають задоволенню, оскільки вони є взаємопов'язаними.

Оскільки, в ході судового розгляду справи підтверджено неправомірність рішень відповідачів від 16 лютого 2016 року та від 31 березня 2016 року №948/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1», суд приходить до висновку проте, що належним способом відновлення порушених прав позивача, окрім скасування наведених вище рішень, є і зобов'язання відповідача1: поновити дію свідоцтва НОМЕР_5 від 08.07.2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1, та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого НОМЕР_5 від 08.07.2013 року, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1; - видати наказ, яким поновити участь арбітражного керуючого ОСОБА_1 в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство та подати до Господарського суду міста Києва, Господарського суду Київської області, Господарського суду Житомирської області, Рівненського апеляційного господарського суду, Київського апеляційного господарського суду інформаційні листи про поновлення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. Крім того, письмові заперечення відповідача не містять викладу конкретних правових підстав, які б підтверджували допущення арбітражним керуючим грубих порушень у своїй діяльності та слугували причиною для прийняття оспорюваних рішень.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 16 лютого 2016 року, оформлене протоколом №42/02/16, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 31 березня 2016 року № 948/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1».

Зобов'язати Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва НОМЕР_5 від 08.07.2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1, та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого НОМЕР_5 від 08.07.2013 року, виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1.

Зобов'язати Міністерство юстиції України видати наказ, яким поновити участь арбітражного керуючого ОСОБА_1 в автоматизованому відборі кандидатур арбітражних керуючих на призначення у справах про банкрутство.

Зобов'язати Міністерство юстиції України подати до Господарського суду міста Києва, Господарського суду Київської області, Господарського суду Житомирської області, Рівненського апеляційного господарського суду, Київського апеляційного господарського суду інформаційні листи про поновлення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда