Справа № 804/2538/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 р. Справа № 804/2538/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріГончаровій В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
Криворізька центральна об'єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 25 000 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має податковий борг з транспортного податку фізичних осіб, який утворився внаслідок несплати у визначені законодавством строки грошових зобов'язань по податковому повідомленню-рішенню від 30.06.2015 року №49-177, проте фізична особа-підприємець добровільно не сплачує заборгованість, а тому вона підлягає стягненню в судовому порядку.
Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Позивач просив суд розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення повістки рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача, що надана на запит суду Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, проте на адресу суду повернувся конверт у зв'язку із неврученням. Заяв, клопотань або заперечень на позов до суду не надходило. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Фізична особа ОСОБА_3 перебуває на обліку в Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків.
Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_3 є власником автомобіля Mercedes-Benz ML350 2011 року випуску з об'ємом двигуна 3498 куб. см.
Згідно з Довідкою Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області від 26.04.2016 року за відповідачем станом на 26.04.2016 рахується податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 25 000 грн., який виник 29.09.2015 внаслідок несплати грошових зобов'язань по податковому повідомленню-рішенню від 30.06.2015 року №49-177.
Матеріалами справи підтверджується, що 06 травня 2015 року податковим органом отримано від центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Довгинцівського, Жовтневого, Саксаганського та Тернівського районів м.Кривого Рогу УДАЇ ГУМВС України у Дніпропетровській області інформацію від 24.04.2015 р. №14/13-304, відповідно до якої ОСОБА_3 є власником легкового транспортного засобу з об'ємом двигуна 3498 куб. см., який використовується не більше п'яти років з 24.04.2012 року.
На підставі вказаної інформації Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року №49-177, яким відповідачу визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000 грн., яке направлено рекомендованим поштовим відправленням на адресу відповідача, проте на адресу податкового органа поштовим відділенням повернуто конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 15 Податкового кодексу України встановлює, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), яким шляхом викладення в новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України, та введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.
Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
За положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3 000 куб. см.
Згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Таким чином, позивач повинен сплачувати транспортний податок оскільки є власником автомобіля Mercedes-Benz ML350 2011 року випуску з об'ємом двигуна 3498 куб. см., що підпадає під критерії визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
До матеріалів справи не надано доказів оскарження податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 року №49-177 ні в адміністративному, ні в судовому порядку.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
01 жовтня 2015 року на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» за №2844-23, яка 09.10.2015 року направлена на адресу відповідача, однак на адресу податкового органа поштовим відділенням повернуто конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Матеріали справи не містять доказів оскарження вимоги ні в адміністративному, ні в судовому порядку або про втрату нею юридичної сили.
Згідно статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Статтею 87 Податкового кодексу України визначено джерела сплати податкового боргу.
Так, відповідно до пункту 87.1 вказаної статті джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Поряд з цим, пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи те, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів її погашення або оскарження станом на день розгляду справи не надано, а судом самостійно на виконання вимоги статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко