Справа № 823/442/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року справа № 823/442/16

11 год. 05 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача Рябоконя В.І. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до територіального сервісного центру 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовною заявою до територіального сервісного центру 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22.07.2016, просить:

- зобов'язати територіальний сервісний центр 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області провести зняття з обліку автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4, 2001 року випуску, н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 та провести його подальшу перереєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому, згідно листа територіального сервісного центру 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області від 04.02.2016 № 82, відмовлено в знятті з обліку вказаного автомобіля у зв'язку з накладенням арешту на обмеження реєстраційних операцій.

Позивач зазначав, що придбав вказаний автомобіль законно, здійснив його перереєстрацію, відповідно до вимог чинного законодавства України, а право власності на вказаний автомобіль ніким не оспорювалось, тому позивач вважає, що його Конституційні права власника було порушено.

Також, в обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідно до п. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, а накладення арешту на майно слідчим не передбачено чинним законодавством України.

При цьому, позивач наголошував, що відмова Територіального сервісного центру 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області в здійсненні реєстраційних дій щодо автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є незаконною та порушує його права на вільне володіння та розпорядження майном, що передбачені Конституцією України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у обсязі, визначеному відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, просив його задовольнити та надав пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, зазначивши, що відповідно до бази даних «НАІС ДДАІ» 18.06.2015 на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 400 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачеві, управлінням ДАІ УМВС України в Черкаській області накладено арешт на обмеження реєстраційних операцій на підставі листа слідчого СВ СУ УМВС України в Хмельницькій області Сивуна Р.В. щодо здійснення заходів з приводу розшуку та затримання вищевказаного автомобіля (із постановкою на арешт майданчик та подальшим інформуванням ініціатора розшуку). Також зазначено, що оскільки Територіальний сервісний центр 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області не накладав арешт, то і не має права здійснювати будь-які реєстраційні операції, допоки арешт не знято ініціатором накладення.

Представником відповідача також зазначено, що відповідно до бази даних «Відео-контролю Рубіж», зазначений транспортний засіб знаходиться в розшуку, як майно боржника згідно з постановою від 22.04.2013 ВП 35903039. На час внесення даних по транспортному засобу до бази даних «Відео-контролю Рубіж» за інформацією «НАІС ДДАІ», ТОВ «Стіомі - Холдінг» був власником автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, 2001 року випуску, номер шасі НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 08.11.2007 (перереєстрація при втраті свідоцтва), реєстраційний номер НОМЕР_2. Представник відповідача наголошував, що автомобіль MERCEDES-BENZ S 400 CDI, 2001 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 неодноразово перереєстровувався із зміненими номерними знаками і що реєстраційний номер НОМЕР_1 та реєстраційний номер НОМЕР_2 належать одному і тому ж автомобілю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Право власності на транспортний засіб підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ номер 961734, виданого 26.05.2015 (а.с. 17).

Вищезазначений транспортний засіб придбаний позивачем у ОСОБА_4 через торгівельну організацію - товариство з обмеженою відповідальністю «Валентина», що підтверджується довідкою-рахунком від 26.05.2015 № 119690 (а.с. 73).

04.02.2016 позивач звернувся до територіального сервісного центру 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області з заявою про зняття з обліку автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Листом територіального сервісного центру 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області № 82 від 04.02.2016, відмовлено у задоволенні заяви позивача про зняття з обліку транспортного засобу (а.с. 11).

Підставою для відмови позивачу у знятті з обліку транспортного засобу зазначено накладення арешту на обмеження реєстраційних операцій.

Також, начальником ВОРЕР Управління ДАІ повідомлено, що станом на 08.06.2015 на транспортний засіб «Мерседес бенз», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, 1987 року народження, було накладено арешт на обмеження реєстраційних операцій, на підставі листа слідчого СВ СУ УМВС України в Хмельницькій області Сивуна Р.В.

Крім того, повідомлено, що 08.06.2015 до УДАІ УМВС України в Черкаській області від слідчого СВ СУ УМВС України в Хмельницькій області за № 8/4441 від 03.06.2015 надійшла інформація, що автомобіль MERCEDES-BENZ S 400 CDI, кузов НОМЕР_4 є предметом досудового розслідування, у зв'язку з чим слідчий вимагає здійснити міри щодо розшуку та затримання автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, кузов НОМЕР_4.

Натомість, листом від 10.09.2016 №8/7149, що надійшов у якості відповіді на адвокатський запит представника позивача від 03.09.2015 № 11 слідчим слідчого управління МВС України в Хмельницькій області ОСОБА_5 повідомлено, що ним арешт в порядку ст. 170 КПК України на автомобіль MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4 не накладався.

Також, згідно листа відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 20.08.2015, що надійшов у якості відповіді на адвокатський запит представника позивача від 04.08.2015 № 5 щодо надання інформації стосовно підстав накладення арешту на автомобіль MERCEDES-BENZ S 400 CDI, кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 повідомлено, що перевіркою даних єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що станом на 20.08.2015 виконавче провадження стосовно ОСОБА_3 не надходило та не перебуває в провадженні.

Крім того, судом на виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 7, ч. 4 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 13.06.2016 було витребувано від ліквідаційної комісії управління МВС України в Хмельницькій області, ліквідаційної комісії управління Державної автомобільної інспекції управління МВС України у м. Києві, Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві інформацію стосовно накладення арешту та обмеження реєстраційних операцій стосовно автомобіля марки «MERCEDES-BENZ S 400 CDI», номер шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата першої реєстрації «В» 08.11.2007, дата реєстрації «В.1» 26.05.2015, власником якого є ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6), а також відомості щодо підстав накладення такого арешту та обмеження реєстраційних операцій щодо вказаного автомобіля.

Проте, витребувану інформацію суду не надано, натомість до суду надійшли листи: від 11.07.2016 № 1557/121/48 від відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, згідно якого зазначено, що копію ухвали від 13.06.2016 № 823/442/16 направлено для виконання за належністю до Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області; від 13.07.2016 № 31/22-3367 від Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області, згідно якого зазначено, що копію ухвали від 13.06.2016 № 823/442/16 повернено без виконання, як помилково направлену, для виконання за належністю.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі Порядок № 1388) (в редакції від, чинній на момент встановлення обмежень на проведення реєстраційних операцій).

Згідно п. 2 Порядку № 1388 визначено, що цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до п. 3 Порядку № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

За приписами абз. 2 п. 8 Порядку № 1388 визначено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Судом враховано, що правомірність придбання позивачем автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4 підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки-рахунку від 26.05.2016 №119690 серії ААЕ.

Пунктом 41 Порядку № 1388 визначено, що забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту.

Відповідно до п. 7 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 № 1200 (далі - Порядок № 1200) визначено, що суб'єкти господарювання зобов'язані стати на облік відповідно у Державтоінспекції МВС і Держсільгоспінспекції та вести облік надходження, продажу та передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Облік ведеться суб'єктами господарювання в письмовому та електронному вигляді. Суб'єкти господарювання невідкладно вносять інформацію про надходження, передачу, реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, до електронного реєстру.

Також, згідно п. 12 Порядку № 1200 визначено, що оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у Державтоінспекції і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

За приписами п. 44 Порядку № 1200 встановлено, що на комісію не приймаються транспортні засоби або машини, щодо яких в установленому порядку повідомлено про накладення арешту або заборону зняття їх з обліку, які не зареєстровані в Державтоінспекції або Держсільгоспінспекції, а також транспортні засоби, щодо яких не надано відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) чи свідоцтва про реєстрацію машини.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов'язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07.07.2011 за заявою №39766/05 «Сєрков проти України» зазначив, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу в мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення п.1 передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності та не було свавільним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п.58).

Втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу до ЄКПЛ, підписаної в Римі 4 листопада 1950 року, коли воно законне і не свавільне (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції», №31107/96, п. 58, 1999). Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії»№33202/96, п. 107, 2000).

Судом встановлено, що власником автомобіля «MERCEDES-BENZ S 400 CDI», номер шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, яке ніким не скасовано та не визнано недійсним у встановленому законодавством України порядку.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що представником відповідача не надано доказів на підтвердження правомірності встановлення обмежень на проведення реєстраційних операцій з транспортним засобом, який належить позивачу. Так само, не надано доказів стосовно визнання недійсним у судовому порядку договору купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4, або будь-яких інших доказів, що б підтверджували законність обмеження права позивача на мирне володіння (що включає в себе і право вільного розпоряджання) майном.

Таким чином суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що обмеження на проведення реєстраційних дій з транспортним засобом позивача встановлені на підставі листа слідчого СВ СУ УМВС України в Хмельницькій області Сивуна Р.В. та постанови від 22.04.2013 ВП 35903039, оскільки листи слідчого не є тими документами, на підставі яких, згідно п. 41 Порядку № 1388, може бути накладено арешт, а копію постанови від 22.04.2013 ВП 35903039, яка згідно дати її прийняття існувала до придбання позивачем вказаного автомобіля, суду не надано.

Окрім того, відсутні докази, які б підтверджували, що правочин, яким оформлено придбання автомобіля у власність ОСОБА_3, розірвано або визнано у судовому порядку недійсним.

Зазначені обставини не були враховані відповідачем при розгляді заяви позивача про зняття з обліку належного йому транспортного засобу, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позивачу протиправно відмолено у знятті з обліку транспортного засобу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати територіальний сервісний центр 7144 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області вирішити питання щодо зняття з обліку (перереєстрації) автомобіля MERCEDES-BENZ S 400 CDI, номер шасі НОМЕР_4, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3.

Копію постанови направити сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, або без виклику особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 27.07.2016.