Справа № 164/1347/16-а
Суддя: Токарська І. С.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 164/1347/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року. смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 Маріуша,

відповідача ОСОБА_1,

представника Управління ДМС України у Волинській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Маріуша до завідувача Маневицьким районним сектором міграційної служби Управління державної міграційної служби у Волинській області ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_4 8 грудня 2006 року був укладений шлюб, від якого в них народилося двоє дітей 2008 та ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2001 року тимчасово проживають в Україні, у зв»язку з чим в кінці червня 2015 року він звернувся до Маневицького РС УДМС у Волинській області про надання дозволу на проживання в Україні і 1 липня 2015 року йому був наданий дозвіл на іміграцію в Україні. Протягом майже року ніяких повідомлень від відповідача йому не надходило, про порядок перебування іноземців в Україні не повідомляли і 29 квітня 2016 року він був змушений звернутися зі скаргою до Управління ДМС України у Волинській області щодо зволікання працівниками Маневицького РС УДМС України у Волинській області у видачі йому посвідки на постійне проживання в Україні. Після чого його з невідомих причин запросили 1 червня 2016 року у Маневицький РС УДМС України, де, в цей же день, ОСОБА_1 було складено на нього адміністративний протокол ПР МВП 0022033 за ч.1 ст. 203 КУпАП за порушення правил проживання в Україні, а також винесено постанову серії ПН МВП 022033, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки не вказано які конкретно порушення ним було допущено і якими доказами це підтверджується, крім того, проживає не за тією адресою, що вказана в протоколі та постанові, а також не чітко вказано місце винесення постанови. Оскільки навмисно або з необережності протиправних дій не вчиняв, діяв в межах чинного законодавства України, в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 203 КУпАП, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, просив суд зобов»язати відповідача провести оформлення та видати йому посвідку на постійне проживання в Україні.

В даному судовому засіданні позивач підтримав позов із наведених у ньому підстав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник УДМС України у Волинській області ОСОБА_2, кожна зокрема, позов заперечили та просили відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, кожного зокрема, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в»їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150 (далі Порядок) визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в»їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в»їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в»їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в»їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в»їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш, як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов»язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули: за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в»їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов»язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в»їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 року (до закінчення строку їх дії).

Відповідно до п.8 Порядку заяви про продовження строку перебування на території України ( далі заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Судом установлено, що 21 квітня 2015 року громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3, як особа, яка перебуває у шлюбі з громадянкою України понад два роки, подав документи до Маневицького РС УДМС України у Волинській області для надання дозволу на імміграцію в Україну.

Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, позивачем було подано всі необхідні документи в Маневицький РС УДМС у Волинській області, а також ознайомлено, що термін його проживання за посвідкою на тимчасове проживання закінчується 24 квітня 2015 року, у зв»язку з чим йому необхідно виїхати за межі України або, у разі наявності підстав для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, не пізніше 21 квітня 2015 року звернутися із відповідною заявою та документами, визначеними пунктом 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на тимчасове та посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 28 березня 2012 року №251.

23 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про продовження терміну перебування в Україні і 23 квітня 2015 року термін його перебування було продовжено до 30 жовтня 2015 року, а 1 липня 2015 року позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну (а.с.8).

28 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся в УДМС України у Волинській області із заявою, в якій зазначив, що в квітні 2015 року звертався до відповідача із заявою про видачу посвідки на постійне проживання на території України, однак протягом року вказану посвідку йому не було видано, хоча ним було надано всі необхідні документи та проведено оплату (а.с.9).

19 травня 2016 року відповідачем ОСОБА_1 було надіслано позивачу повідомлення про необхідність у триденний термін з дня отримання даного повідомлення з»явитись у Маневицький РС УДМС України у Волинській області (а.с.10).

1 червня 2016 року завідувачем Маневицького РС УДМС України у Волинській області ОСОБА_1 було складено протокол серії ПР МВП 022033 щодо вчинення ОСОБА_3 Маріушем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП і того ж дня, постановою серії ПН МВП 022033 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.11-12).

У вищезазначених протоколі та постанові вказано, що «1 червня 2016 року о 14 годині 30 хвилин в смт. Маневичі, вул. Комарова, 29, було виявлено порушення правил перебування в Україні іноземцями у ОСОБА_3 Маріуша, згідно Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» ст.203 ч.1».

Однак, час виявлення правопорушення, вказаний у оскаржуваній постанові, суперечить поясненням відповідача ОСОБА_1, яка в судовому засіданні ствердила, що 22 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Маневицького РС із заявою для оформлення посвідки на постійне проживання в Україні і після проведення перевірки законності його перебування на території України, було виявлено порушення терміну перебування, у зв»язку з чим було відмовлено в оформленні посвідки на постійне проживання в Україні на підставі підпункту 6 пункту 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 28 березня 2012 року №251.

Із матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про отримання послуг стосовно оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, із доданою квитанцією про оплату послуг міграційної служби від 25 листопада 2015 року (а.с.57-58).

Крім того, із відповіді в УДМС України у Волинській області №0701/Л-37 від 18 травня 2016 року вбачається, що 11 березня 2016 року відповідачем було встановлено незаконне перебування ОСОБА_3 Маріуша на території України, оскільки згідно відміток у паспорті, позивач протягом 180-денного періоду, починаючи з 13 вересня 2015 року, перебував в Україні 131 день, перевищивши термін перебування на 41 день (а.с.62).

Тобто, надаючи вищевказану відповідь на заяву позивача, посадові особи Маневицького ДМС та УДМС України у Волинській області вже були обізнані щодо незаконного знаходження ОСОБА_3 Маріуша на території України, однак стягнення було накладено лише 1 червня 2016 року, тобто понад строки, передбачені ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

А тому оскаржувана постанова, на думку суду, є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов»язання завідувача Маневицьким РС УДМС України у Волинській області ОСОБА_1 провести оформлення та видати ОСОБА_3 Маріушу посвідку на постійне проживання в Україні, то суд вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки беручи до уваги встановлення факту незаконного перебування позивача на території України, його право на отримання посвідки на постійне проживання в Україні, відповідачем порушено не було.

Крім того, ОСОБА_3 не позбавлений права звернутися до Маневицького РС УДМС України у Волинській області із заявою про оформлення посвідки на постійне проживання, при цьому перебуваючи в Україні на законних підставах, що передбачено частиною 4 статті 11 Закону України «Про імміграцію».

Статтею 293 КУпАП орган визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А тому суд приходить висновку про необхідність, крім скасування оскаржуваної постанови, закриття справи в частині притягнення ОСОБА_3 Маріуша до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 159,160-163 КАС України, на підставі ч.1 ст. 203, ст.ст. 254, 256, 280, 283, 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 Маріуша до завідувача Маневицьким районним сектором міграційної служби Управління державної міграційної служби у Волинській області ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ПН МВП 022033 від 1 червня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_1 Маріуша. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 Маріуша до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП закрити.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з повним текстом якої сторони зможуть ознайомитися з 27 липня 2016 року.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_6