Справа № 824/416/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/416/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Мандрик І.А.

позивач не зявився

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до прокуратура Чернівецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби в Чернівецькій області.

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі- позивач) звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії прокуратури Чернівецької області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 15.07.2015 р. по 14.12.2015 р. включно, відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру";

- зобов'язати прокуратуру Чернівецької області нарахувати та виплатити на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 15.07.2015 р. по 14.12.2015 р. відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням вже здійснених виплат за це період.

Позов мотивовано тим, що прокуратура Чернівецької області при звільненні не виплатила йому в повному обсязі заробітну плату, згідно вимог ст.81 Закону України "Про прокуратуру". Оскільки, заборгованість по заробітній платі в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з вказаними позовом.

В судове засідання, призначене на 18.07.2016 р. позивач не прибув, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. В поданому клопотанні зазначав, що позов підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи здійснити за наявними у справі письмовими доказами.

Прокуратурою Чернівецької області (далі відповідач) подано до суду письмові заперечення проти задоволення позовних вимог, в яких просила відмовити в задоволені позову повністю. В обґрунтування вказувала, що норми ст.81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Заробітна плата, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505, за період з 15.07.2015 р. по 14.12.2015 р. нарахована позивачу правомірно, оскільки прокуратура Чернівецької області не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати поза межами кошторису.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 23.06.2016 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби в Чернівецькій області.

ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби в Чернівецькій області (далі - третя особа) подало до суду письмові пояснення, в яких просило відмовити в задоволенні позову. При цьому третя особа зазначала, що до часу встановлення протиправності фактично здійснених видатків на заробітну плату позивачу у відповідача не виникає обовязок з перерахунку вже виплаченої заробітної плати.

В судовому засіданні представник третьої особи просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом № 275-к від 15.05.2013 р. ОСОБА_3 призначено стажистом на посаду прокурора прокуратури Заставнівського району на умовах строкового трудового договору.

В подальшому, наказом № 117-к від 06.03.2014 р., позивача призначено на посаду прокурора прокуратури Заставнівського району.

14.04.2014 р. ОСОБА_3 наказом № 205-к, призначено на посаду старшого прокурора прокуратури Заставнівського району.

Наказом прокурора Чернівецької області № 1194-к від 14.12.2015 р., позивача звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Заставнівського району та з органів прокуратури Чернівецької області з 14.12.2015 р. у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру, п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України,

Із розрахункових листів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 нарахована заробітна плата:

- за липень 2015 р. в сумі 6914,11 грн., з яких: оклад 779,43 грн., за класний чин 62,17 грн., оплата відпусток по календарним дням 4248,92 грн., щомісячна премія 875,27 грн., індексація - 443,35 грн., надбавка за ОВР 504,97 грн.;

- за серпень 2015 р. в сумі 6572,13 грн., з яких: оклад 344,75 грн., за класний чин 27,50 грн., щомісячна премія - 476,48 грн., індексація - 196,10 грн., надбавка за ОВР 223,35 грн., лікарняний за рахунок підприємства 539,15 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 2382,40, матеріальна допомога на СПП 2382,40 грн.;

- за вересень 2015 р. в сумі 4580,15 грн., з яких: оклад 1379,00 грн., за класний чин 110 грн., щомісячна премія - 1310,32 грн., індексація - 887,43 грн., надбавка за ОВР 893,40 грн.;

- за жовтень 2015 р. в сумі 5524,88 грн., з яких: оклад 1313,33 грн., за класний чин 104,76 грн., щомісячна премія - 2410,76 грн., індексація - 845,17 грн., надбавка за ОВР 850,86 грн.;

- за листопад 2015 р. в сумі 11446,59 грн., з яких: оклад 985,00 грн., за класний чин 78,57 грн., оплата відпусток по календарним дням 1283,12 грн., щомісячна премія 3063,08 грн., індексація - 633,88 грн., надбавка за ОВР 638,14 грн., разова премія 4764,80 грн.;

- за грудень 2015 року в сумі 11712,22 грн., з яких: оклад - 599,57 грн., за класний чин - 47,83 грн., щомісячна премія - 1584,82 грн., індексація 385,84 грн., надбавка за ОВР 388,43 грн., компенсація за невикористану відпустку - 2151,63 грн., вихідна допомога - 6554,10 грн.

Не погодившись із зменшенням розміру заробітної плати, не виплатою її відповідно до положень, визначених ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в адміністративному позові варто відмовити повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 123 Конституції України, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Правовідносини, повязані з оплатою праці прокурорів, регулюються Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - № 1697-VII) та постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури від 31.05.2012 № 505 (далі Постанова № 505).

15.07.2015 р. набрав чинності Закон №1697-VII, згідно п.11 "Перехідних положень" якого до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 Закону № 1697-VII, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 вказаної статті Закону, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислуги років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

За приписами ч. 3 ст. 81 цього Закону, посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. ст. 8, 13 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяг витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Приписами ст. 89 Закону 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Відповідно до статті 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Частинами 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

З огляду на це, суд зазначає, що закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету. За своєю суттю останній є спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням. Особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Так, абз. 2 та 3 п. 9 "Прикінцевих положень" Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VIII від 28.12.2014 р. встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Як зазначено в рішенні Конституційного суду України по справі № 18/183-97 від 03.10.1997 р. конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Так, Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 р. № 79-VIII внесено зміни до Бюджетного кодексу України, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" якого доповнено пунктом 26, яким серед іншого встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як встановлено судом, Закон України "Про прокуратуру" прийнято 14.10.2014 р. в той час, як Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прийнято 28.12.2014 р., тобто пізніше. Відтак, саме положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" слід застосовувати в даному випадку, щодо застосування норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Бюджетним кодексом України із змінами і Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовувало відносини в частині визначення розміру посадових окладів прокуратури і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28.12.2014 р., тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

При цьому суд враховує, що закон має бути достатньо доступним та передбачуваним щодо наслідків його застосовування, тобто бути сформульованим у спосіб, який дає змогу кожній особі регулювати свою поведінку (принцип юридичної визначеності). В даному випадку застосоване національне законодавство відповідало вимозі щодо передбачуваності на момент його правозастосування.

Як вбачається з розрахункових листів про нараховану заробітну плату, за період липень-грудень 2015 р. прокуратурою Чернівецької області заробітна плата нараховувалась ОСОБА_3 виходячи з посадового окладу, який передбачений діючим законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505.

Відповідно до норм, закріплених ст. 81 Закону 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

В матеріалах справи містяться розрахункові листи за період з липня по грудень 2015 р., в яких зазначено нарахування помісячно (оклад, доплата за класний чин, преміювання, індексація доходів, надбавка за ОВР, матеріальна допомога на оздоровлення, оплата відпусток по календарним дням та компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога) та утримання (ЄСВ, податок з доходу, профвнески, військовий збір, виплата авансу та заробітної плати та виплати за позачерговий період, різні утримання).

Позивач вважає, що їх розрахунок має бути здійснено на підставі встановленого розміру заробітної плати ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" - 10 мінімальних заробітних плат.

Суд не погоджується з даною позицією позивача, оскільки положення Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" в установленому законодавством порядку неконституційними не визнано, а прокуратура Чернівецької області при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу діяла відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" та постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. № 763).

При цьому слід зазначити, що не всі соціальні права в Конституції України визначені із зазначенням конкретних обов'язків держави щодо їх забезпечення. Безпосередньому забезпеченню і судовому захисту підлягають лише ті конституційно чи законодавчо закріплені соціальні права, стосовно яких Конституцією України або чинним законодавством передбачено конкретні позитивні дії держави. Визначені ж у цілому соціальні права реалізуються за наявності у держави відповідних економічних ресурсів.

Суд враховує, що реалізація положень Закону 1697-VII є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 р. № 505 та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не допустив порушень законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за період липень-грудень 2015 р.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 р. у справі № 21-1461а15 та від 30.03.2016 р. у справі № 822/504/13-а.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

При цьому, вказаним рішенням Конституційного Суду України вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 р.

Наведене в сукупності свідчить, що застосування відповідачем норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість своїх дій, а тому в задоволенні адміністративного позову варто відмовити повністю.

Оскільки, спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до частини 2 статті 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69 - 71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю .

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 25 липня 2016 р.