Справа № 800/369/16
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 липня 2016 року м. Київ П/800/369/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Цвіркун Ю.І., перевіривши

позовну заяву ОСОБА_1

до Президента України Порошенка Петра Олексійовича,

Верховної Ради України

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 пред'явив позов до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича, Голови Комітету з питань правової політики та правосуддя Верховної Ради України Князевича Руслана Петровича, Голови Комітету з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України Немирі Григорія Михайловича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині пред'явлення позову до Голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича, Голови Комітету з питань правової політики та правосуддя Верховної Ради України Князевича Руслана Петровича, Голови Комітету з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України Немирі Григорія Михайловича повернуто позивачу, а в частині пред'явлення позовних вимог до Президента України Порошенка Петра Олексійовича залишено без руху.

На виконання зазначеної ухвали про залишення позову без руху від 05 липня 2016 року ОСОБА_1 подав уточнений позов, пред'явивши вимоги до Президента України Порошенка Петра Олексійовича та Верховної Ради України, в якому просить:

- зобов'язати Президента України Порошенка Петра Олексійовича подати до Верховної Ради України законопроект про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», ухваленого Верховною Радою України 02.06.2016 року за № 1401-VIII;

- зобов'язати Президента України Порошенка Петра Олексійовича підготувати і внести до Верховної Ради України нові законопроекти про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) та про судоустрій і статус суддів, які не будуть порушувати конституційні права і свободи громадян України та передбачатимуть виборність суддів народом;

- визнати нечинним рішення Верховної Ради України від 02.06.2016 року про прийняття Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»;

- зобов'язати Верховну Раду України на найближчому пленарному засіданні ухвалити рішення про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 року № 1401-VIII;

- зобов'язати Верховну Раду України підготувати і розглянути нові законопроекти про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) та про судоустрій і статус суддів, які не будуть порушувати конституційні права і свободи громадян України та передбачатимуть виборність суддів.

Обґрунтовуючи вимогу про визнання нечинним рішення Верховної Ради України від 02.06.2016 року про прийняття Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», позивач посилається на порушення відповідачем, зокрема, статей 22, 38, 59, 124 Конституції України та прийняття цього рішення не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу пункту першого частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

У відповідності до частини першої статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради юстиції; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Отже, вирішення питання щодо конституційності правових актів, у тому числі і законів, та дотримання встановленої Конституцією України процедури розгляду, ухвалення законів та набрання ними чинності не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

При цьому об'єктом судового контролю в адміністративному судочинстві можуть бути чітко визначені правові акти, до яких закони не належать.

Положеннями статті 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, яка, реалізовуючи повноваження, визначені у статті 85 Основного Закону щодо здійснення законодавчої влади, приймає закони, постанови та інші правові акти.

Конституція України, зокрема, у статтях 84, 94 встановлює процедуру прийняття, підписання та оприлюднення законів.

Відповідно до частини першої статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Гарантування верховенства Конституції України як Основного Закону держави на всій території України згідно зі статтею 2 Закону України «Про Конституційний Суд України» є завданням Конституційного Суду України. Тому саме цей орган судової влади наділений повноваженнями приймати рішення та давати висновки у справах щодо конституційності, зокрема, законів та інших правових актів Верховної Ради України (пункт 1 статті 13 цього Закону).

Оскільки вимоги позивача про визнання нечинного рішення Верховної Ради України обґрунтовані невідповідністю Конституції України та порушенням порядку прийняття, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 27 травня 2014 року (справа № 21-120а14), є підстави вважати, що позов у цій частині не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та названі правові норми, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині визнання нечинним рішення Верховної Ради України від 02.06.2016 року про прийняття Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Керуючись статтями 17, 109, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, Верховної Ради України в частині вимоги про визнання нечинним рішення Верховної Ради України від 02.06.2016 року про прийняття Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.І. Цвіркун