Справа № 826/11433/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2016 року № 826/11433/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О., Кузьменка В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомВсеукраїнської громадської організації "Українська Федерація Карате"
до треті особиМіністерства молоді та спорту України Громадська організація "Федерація Окінавського Годзю-рю карате-до і Рюкю Кобудо Джундокан України"
провизнання протиправними та скасування пункту 4 протоколу №2 від 19.03.2012 та пункту ІІ.028 Реєстру визнаних видів спорту в Україні затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України № 639 від 11.03.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Всеукраїнська громадська організація "Українська Федерація Карате" звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства молоді та спорту України про визнання протиправними та скасування пункту 4 протоколу №2 від 19.03.2012 та пункту ІІ.028 Реєстру визнаних видів спорту в Україні затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України № 639 від 11.03.2015.

У судовому засіданні 24.09.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Громадську організацію "Федерація Окінавського Годзю-рю карате-до і Рюкю Кобудо Джундокан України".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що "годзю-рю карате" є одним з стилів карате, який розвиває WKF та включений до програми загань WKF та у своїй діяльності використовує правила карате WKF, затверджені Світовою федерацією карате, а отже не відповідає встановленій чинним законодавством вимозі визнання окремим видом спорту щодо суттєвої різниці між правилами спортивних змагань з нового виду спорту та правилами спортивних змагань з видів спорту, які визнані в Україні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, у судовому засіданні подав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що Департаментом фізичної культури та неолімпійських видів спорту здійснено аналіз поданих у 2012 році документів для визнання виду спорту "годзю-рю карате" та з'ясовано, що поданий пакет документів відповідав вимогам Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 1371 від 25.11.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 за №1440/20178, а також встановлено, що Міжнародні правила змагань з "годзю-рю карате" відрізняються від міжнародних правил змагань карате (порівняльний аналіз додається).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час розгляду справи колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Громадською організацією "Федерація Окінавського Годзю-рю карате-до і Рюкю Кобудо Джундокан України" подано до Державної служби молоді та спорту України клопотання та відповідний пакет документів для визнання в Україні виду спорту "годзю-рю карате".

Пунктом 4 протоколу засідання Комісії з визнання видів спорту в Україні № 2 від 19.03.2012 за результатами розгляду питання "Про визнання в Україні виду спорту "годзю-рю карате" на підставі клопотання Федерації Окінавського Годзю-рю карате-до і Рюкю Кобудо Джундокан України (протокол № 1 від 27.02.2012)" вирішено узагальнений висновок щодо визнання виду спорту в Україні "годзю-ро карате" взяти до відома та рекомендувати Держмолодьспорту визнати в Україні вид спорту "годзю-ро карате" та включити його до Реєстру визнаних видів спорту в Україні.

23.03.2012 Державною службою молоді та спорту України видано наказ № 1235 "Про визнання виді спорту в Україні та внесення доповнень до наказу Держмолодьспорту від 14.02.2012 № 690", яким визнано видами спорту в Україні, зокрема, "Годзю-рю карате" та розділ ІІ "Неолімпійські види спорту" Реєстру визнаних видів спорту в України, затверджений наказом Державної служби молоді та спорту № 690 від 14.02.2012 доповнено новим пунктом наступного змісту "ІІ.105. Годзю-рю карате".

11.03.2015 Міністерством молоді та спорту України видано наказ № 639 "Про затвердження Реєстру визнаних видів спорту в Україні", яким відповідно до наказу Міністерства молоді та спорту України № 149 від 27.01.2014 "Про затвердження Порядку визнання видів спорту, включення їх до реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2014 за № 281/25058 затверджено Реєстр визнаних видів спорту в Україні. Відповідно до пункту ІІ.028 розділу ІІ зазначеного Реєстру до нього включено "Годзю-рю карате".

Всеукраїнська громадська організація "Українська Федерація Карате" вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню пункт 4 протоколу № 2 Комісії з визнання видів спорту в Україні Державної служби молоді та спорту в Україні від 19.03.2012 та пункт ІІ.028 розділу ІІ Реєстру визнання видів спорту в України, затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України № 639 від 11.03.2015 звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем оскаржується пункт 4 протоколу № 2 Комісії з визнання видів спорту в Україні Державної служби молоді та спорту в Україні від 19.03.2012 та пункт ІІ.028 розділу ІІ Реєстру визнання видів спорту в України, затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України № 639 від 11.03.2015, а отже до спірних правовідносин мають застосуватись норми права чинні на момент їх існування.

Частиною другою статті 39 Закону України "Про фізичну культуру і спорт" встановлено, що порядок визнання видів спорту в Україні, включення їх до відповідного реєстру та порядок ведення цього реєстру визначаються центральним органом виконавчої влади у сфері фізичної культури і спорту.

Пунктами 1.2 та 1.4 розділу І Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 1371 від 25.11.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 за № 1440/20178 встановлено, що Реєстр визнаних видів спорту в Україні - це упорядкована спеціалізована база даних про визнані в установленому порядку види спорту в Україні. Вид спорту вважається визнаним в Україні після включення його назви до Реєстру.

Згідно з пунктами 1.6 та 1.7 розділу І зазначеного порядку для визнання та скасування видів спорту утворюється комісія як постійний консультативний орган Держмолодьспорту України. Формою роботи комісії є засідання, що проводяться за рішенням її голови, а у разі його відсутності - заступником.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 1371 від 25.11.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 за № 1440/20178 визнання виду спорту здійснюється Держмолодьспортом України на підставі клопотання всеукраїнської громадської організації фізкультурно-спортивної спрямованості.

Згідно з пунктами 5.1, 5.4 та 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку документи, зазначені у пункті 4.2 розділу IV цього Порядку, подаються уповноваженим представником всеукраїнської громадської організації фізкультурно-спортивної спрямованості секретарю комісії. Копії оригіналів документів щодо визнання виду спорту, які надійшли на розгляд, секретар комісії передає до структурних підрозділів Держмолодьспорту України, Національному олімпійському комітету України, Спортивному комітету України, Національному комітету спорту інвалідів України для опрацювання у межах компетенції, іншим структурним підрозділам Держмолодьспорту України (далі - органи), до компетенції яких віднесено порушене питання. Органи, зазначені у пункті 5.4 цього розділу, протягом 10 робочих днів надають секретарю комісії пропозиції та зауваження щодо визнання виду спорту або відмови визнання виду спорту згідно з законодавством України.

Пунктами 5.6, 5.7 та 5.8 розділу 5 Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 1371 від 25.11.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 за № 1440/20178 на чергове засідання комісії секретар комісії формує на підставі пропозицій, наданих органами, зазначеними у пункті 5.4 цього розділу, проект узагальненого висновку щодо визнання виду спорту або відмову визнання виду спорту. Рішення комісії приймається простою більшістю голосів. Рішення комісії оформлюється протоколом засідання комісії, який підписується усіма членами комісії, що брали участь у голосуванні.

Відповідно до пункту 5.10 розділу 5 вказаного Порядку рішення про визнання виду спорту протягом п'яти робочих днів після підписання протоколу оформлюється відповідним наказом Держмолодьспорту України, який є підставою для включення виду спорту до Реєстру.

Таким чином, безпосередньо підставою для включення виду спорту до Реєстру визнаних видів спорту в Україні відповідно до Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення був відповідний наказ Держмолодьспорту України, а не протокол Комісії з визнання видів спорту в Україні Державної служби молоді та спорту в Україні.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Враховуючи те, що підставою для включення виду спорту до Реєстру визнаних видів спорту в Україні станом на 19.03.2012 є відповідний наказ Держмолодьспорту України, а не протокол Комісії з визнання видів спорту в Україні Державної служби молоді та спорту в Україні, пункт 4 протоколу № 2 Комісії з визнання видів спорту в Україні Державної служби молоді та спорту в Україні від 19.03.2012 не є юридично значеним для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього особу будь-якого обов'язку, отже сам по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки пункт 4 протоколу № 2 Комісії з визнання видів спорту в Україні Державної служби молоді та спорту в Україні від 19.03.2012 сам по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки, то не виникає і передумови для здійснення захисту права або законного інтересу, шляхом визнання протиправним та скасування зазначеного рішення, а отже позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування зазначеного пункту не спрямована та захист прав та інтересів позивача, а отже не підлягає задоволенню.

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що "Годзю-рю карате" було визнано видом спорту в Україні та включено до розділу ІІ "Неолімпійські види спорту" реєстру визнаних видів спорту в України, затвердженого наказом Державної служби молоді та спорту № 690 від 14.02.2012 наказом Державної служби молоді та спорту України № 1235 від 23.03.2012.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Позивачем наказ Державної служби молоді та спорту України № 1235 від 23.03.2012 не оскаржується.

Крім того, відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач до адміністративного суду з даним позовом звернувся 12.06.2015.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для надання правової оцінки наказу Державної служби молоді та спорту України № 1235 від 23.03.2012.

Наказом Міністерства молоді та спорту України № 639 від 11.03.2015 відповідно до наказу Міністерства молоді та спорту України № 149 від 27.01.2014 "Про затвердження Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2014 за N 281/25058 було затверджено Реєстр визнаних видів спорту в Україні та в пункті ІІ.028 розділу ІІ зазначено "Годзю-рю карате".

Таким чином, станом на момент прийняття Міністерством молоді та спорту України наказу № 639 від 11.03.2015 "Годзю-рю карате" вже було визнано неолімпійським видом спорту в Україні.

Пунктом 2 розділу І Порядку визнання видів спорту, включення їх до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, порядок його ведення затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України № 149 від 27.01.2014 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2014 за № 281/25058 встановлено, що реєстр визнаних видів спорту в Україні - це упорядкована спеціалізована база даних про визнані в установленому порядку види спорту в Україні.

Отже, наказом Міністерства молоді та спорту України наказу № 639 від 11.03.2015 "Годзю-рю карате" було лише включено до Реєстру визнаних видів спорту в Україні, як неолімпійський вид спорту визнаний в Україні, а не визнано його видом спорту в Україні.

З огляду на зазначене, враховуючи те, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко