Справа № 810/1718/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1718/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І. Г. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Маковій О. О., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної архітектурно - будівельної інспекції України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Державна архітектурно - будівельна інспекція України звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов'язання знести за власний рахунок самочинно збудовану вхідну групу до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вул. Куйбишева, 32, м. Фастів, Київської області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 11.06.2013 р. на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшло звернення відділу містобудування та архітектури Фастівської міської ради щодо проведення перевірки об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (вх. № 7/10-1106/15). До вказаного листа було додано копію звернення ОСОБА_4 та заяву голови будинкового комітету житлового будинку за вищевказаною адресою.

На підставі направлення № 1881.13/08/01 від 15.06.2013 р. та звернення вх. № 7/10- 1106/15 від 11.06.2013 р. уповноваженою особою Інспекції проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, замовником якого є фізична особа - підприємець ОСОБА_3.

Перевіркою з виїздом на місце 20.06.2013 р. було встановлено, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 1835 від 02.07.2009 року та на підставі права власності (запис № 513 у книзі 5, реєстраційний номер 17548850; номер витягу 23525084 від 07.08.2009 року) належить нежитлове приміщення площею 16.4 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1, яке використовується під перукарню.

У 2012 році ФОП ОСОБА_3 розпочала реконструкцію вхідної групи власного нежитлового приміщення: було проведено знесення старого ганку та розпочато будівництво нового. На момент проведення перевірки було виконано фундамент під ганок, зведено стіни з червоної цегли, виконано перекриття, облаштовано сходи та пандус для осіб з обмеженими фізичними можливостями та огороджені віконні та дверні пройоми. Роботи з внутрішнього оздоблення не виконувались. Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 розпочала виконання вищезазначених будівельних робіт без документів, що дають право на виконання будівельних робіт (декларація про початок виконання будівельних робіт відсутня) та документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, чим порушено вимоги ст.34, ст. 36 «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 20.06.2013 р., складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-3-2006/608 від 20.06.2013 р. та припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-2006/3 від 20.06.2013 р., яким вимагалось до 01.09.2013 р.усунути допущені порушення.

25.06.2013 р. винесено постанову №3-2506/1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4, п. 4, 4.2, ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 103230 грн.

Позивачем на підставі направлення від 01.07.2014 р. № 1679.14/08/01 було проведено позапланової перевірки на об'єкті будівництва за адресою: Київська область, м.Фастів, вул.Куйбишева, 32, за результатами якої встановлено, що вимоги припису Інспекції № С-2006/3 від 13.06.2013 р. ФОП ОСОБА_3 не виконано, документу, що дає право на виконання будівельних робіт останньою не отримано, чим порушено вимоги ч. 4, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 01.07.2014 р., складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-3-0407/284 від 04.07.2014 р. та винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-0407/9 від 04.07.2014 р. з наданням строку для усунення виявлених порушень до 30.09.2014 р.

14.07.2014 р. винесено постанову № 3-1407/4-7/10-25/1407/08/03 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою ФОП ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.,2, п.1, ч.6, ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 12180 гривень.

За результатами оскарження в судовому порядку вищезазначених постанов, постановами Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 р. в справі № 810/6832/13-а та від 19.09.2014 р. в справі № 810/4436/14 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, оскаржувані постанови визнано протиправними та скасовано.

За результатами апеляційного та касаційного перегляду судові рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В той же час, в ухвалі від 29.07.2014 року ВАС України зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що у Інспекції були формальні підстави для застосування до позивача заходів адміністративного стягнення, оскільки факт виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок їх виконання є беззаперечним.

Проте, колегія суддів суду касаційної інстанції прийшла до висновку, що рішення відповідача про накладення штрафу не відповідає вимогам розсудливості та пропорційності, крім того, Інспекцією неправильно кваліфіковано дії позивача та застосовано санкцію, яка не відповідає об'єктивній стороні порушення.

Також, у справі № 911/3294/14, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи ФОП ОСОБА_3 у задоволенні позову про визнання права власності за вказаною вхідною групою, Київський апеляційний господарський суд в ухвалі від 05.03.2015 р. прийшов до висновку, що відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва у зв'язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об'єкт нерухомого майна.

Звертаючись з адміністративним позовом, позивач вважає, що факт самочинного будівництва є безспірним та підтверджується винесеними приписами, що не оскаржувались та не скасовувались в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. № 2780-XII, містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів.

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-XIV передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до частин 1, 2 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на численні скарги жителів будинку, які вважають, що реконструкція вхідної групи порушує їх права, а також зазначає, що порушення будівельних норм і правил є істотним, оскільки впливає на міцність і безпечність житлового будинку.

Однак, на думку колегії суддів, аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Разом з цим, позивачем не доведено, що вичерпані всі заходи для приведення об'єкта будівництва в належний стан, так як і не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом, а тому колегія суддів вважає звернення позивача до суду із такими вимогами передчасним.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів того, що будівельні роботи, виконані відповідачем, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм, а знесення самочинно збудованого об'єкту є крайнім захом, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно - будівельної інспекції України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.