Справа № 823/793/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року справа № 823/793/16

17 год. 00 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попельнухи Ю.І.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - ОСОБА_2 (згідно з договором та ордером),

представника відповідача 1 - не прибув,

представника відповідача 2 - Савченко О.М. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

29.06.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.06.2016 № Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач 1).

Позов мотивовано тим, що відповідач безпідставно нарахував позивачу штраф за порушення строку сплати самостійно задекларованих зобов'язань з орендної плати, оскільки така сплата ним здійснювалась відповідно до умов договору оренди, що підтверджується відповідними платіжними документами. Крім того, стверджував, що форма оскаржуваного рішення не відповідає вимогам чинних на момент його прийняття нормативно-правових актів. Тому просив задовольнити позов і додатково стягнути з відповідачів судові витрати: сплачений судовий збір за подання позовної заяви, надання правової допомоги адвокатом, витрати на пальне за прибуття до суду.

Відповідачі проти позову заперечували з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте з огляду на виявлене камеральною перевіркою порушення позивачем строків сплати узгоджених зобов'язань, за що нормами законодавства передбачена відповідальність у формі штрафу. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 15.06.2009 позивач уклав з Великосеваст'янівською сільською радою Христинівського району Черкаської області договір оренди, предметом якого є оренда земельної ділянки водного фонду (ставок «Ближчий») строком на 15 років.

02.06.2016 головний державний ревізор-інспектор сектору податків і зборів фізичних осіб Лещенко М.В. здійснила камеральну перевірку своєчасності сплати позивачем орендної плати з фізичних осіб за період з 31.01.2014 до 31.05.2010, про що склала акт від 02.06.2016 №000014/23-24-13/ (далі - акт перевірки) щодо порушення позивачем вимог п.126.1. ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України). На його підставі відповідач 1 прийняв оскаржуване ППР від 03.10.2013 № про застосування штрафу за порушення строку сплати узгоджених зобов'язань з орендної плати в сумі 13315,22грн.

Стосовно доводів позивача про порушення порядку оформлення результатів перевірки та прийняття оскаржуваного рішення суд врахував, що бездіяльність та процедура проведення перевірки не визначена предметом спору, а тому відповідні доводи позивача не враховано. У цьому контексті суд акцентує, що предметом доведення у позовах про оскарження ППР є наявність або відсутність факту вчинення податкового правопорушення.

Для вирішення спору суд врахував ч.1 ст.67 Конституції України, якою закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підп.14.1.147 п.14.1. ст.147 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.1 ст. 288 ПК України).

Згідно зі ст.21 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

На підставі пунктів 288.2 - 288.3 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Податкове зобов'язання з плати за землю, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.4. ст.287 ПК України).

Згідно з п. 288.4. ст.288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для нарахування орендної плати за землю є відповідний договір. При цьому, сплата такого зобов'язання здійснюється щомісячно.

Суд звернув увагу, що на підставі вищевказаного договору оренди річна плата за земельну ділянку становить 30107,00грн. Згідно з п.11 Договору орендна плата сплачується орендарем щомісячно.

З даних зворотного боку облікової картки позивача з орендної плати суд встановив, що річна орендна плата за вищевказану земельну всупереч умовам п.11 договору включена відповідачем 1 для обліку не щомісячно, а в повному обсязі 30.08.2013 на річну суму 30107,23грн., 29.08.2014 на суму 31883,55грн. та 29.08.2016 на суму 39822,56грн. З огляду на це вказані суми одразу зараховувались недоїмкою позивача зі сплати відповідного податку.

Водночас згідно з даними платіжних документів, наявними у матеріалах справи (а.с.15-32, 74-90), та даними зворотного боку облікової картки позивача сплата податкового зобов'язання з орендної плати згідно з вищевказаним договором здійснювалась своєчасно і у повному обсязі, та щорічно сплачувалася наперед. Тому висновки в акті перевірки щодо несвоєчасної сплати виникли з огляду на неправильний облік податковим органом податкових зобов'язань та відповідного зарахування надходження коштів.

Оскільки п.126.1. ст.126 ПК України передбачає відповідальність у вигляді штрафу за порушення правил сплати (перерахування) податків у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, а згідно з даними зворотного боку облікової картки позивача вищевказане зобов'язання сплачувалось ним у розмірах та у строки, передбачені умовами договору оренди, суд дійшов висновку, що штрафні санкції згідно з оскаржуваним рішенням застосовані неправомірно. Тому воно підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідачів витрат зі сплати судового збору, витрат на правову допомогу та прибуття до суду, суд врахував положення ч.1 ст.94 КАС України, якою встановлено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ч.1 ст.87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відповідно до п.1,2 ч.3 цієї статті належать витрати на правову допомогу та витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Однак згідно з частинами 1-2 ст.91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

З аналізу наведених норм вбачається, що компенсації підлягають лише добові, компенсація за втрачений заробіток і витрати на правову допомогу. Тому клопотання позивача про відшкодування витрат на пальне, пов'язаних із прибуттям до суду, задоволенню не підлягає.

На підставі ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.10.2002 у справі №30/63, витрати на правову допомогу при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Суд встановив, що позивач відповідно до прибутково-касового ордеру сплатив на підставі договору про надання правової допомоги адвокату, який представляв його інтереси в судових засіданнях у цій справі, 2700грн.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу згідно з ч.3 статті 90 КАС України встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Ст.8 Закону України від 25.12.2015 №928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 травня 2016 року в розмірі 1450 гривень.

Отже, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи з часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді та не може перевищувати 580,00грн. за годину участі представника у таких діях.

Згідно з даними журналів судових засідань адвокат позивача ОСОБА_2 брав участь у судових засіданнях з розгляду цієї справи 20.07.2016 та 08.07.2016 загально протягом 2-х годин, вартість яких згідно з розрахунком, підписаним позивачем з адвокатом, склала 1060,00грн.

При цьому, консультація та складання адміністративного позову не є вчиненням окремих процесуальних дій в розумінні вищенаведених норм КАС України та Закону, а отже не підлягає відшкодуванню.

Тому обгрунтованою суд вважає відшкодування є 1060 грн. пропорційно витраченому представником часу у судових засіданнях, які підлягають стягненню саме з відповідача 1, який приймав оскаржуване рішення.

Врахувавши обґрунтованість позовних вимог та приписи ст.94 КАС України, суд дійшов висновку відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 сплачений позивачем згідно з квитанцією судовий збір за подання цього позову в сумі 551,20грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1060,00грн.

Керуючись ст.ст.2-17, 87-98, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.06.2016 № Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області.

2. Клопотання ОСОБА_1 про стягнення з Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області судових витрат задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Христинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір за подання цього позову в сумі 551,20грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.), а також витрати на правову допомогу в сумі 1060,00грн. (одна тисяча шістдесят гривень 00 коп.).

Узадоволенні решти клопотання - відмовити.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного її тексту. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 25.07.2016