Справа № 522/7972/15-а
Суддя: Кічмаренко С. М.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/7972/15а
Провадження № 2а/522/122/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Кічмаренка С.М.,

при секретарі - Мельник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Аркадієвське», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моряк», ОСОБА_4, ОСОБА_5,- про визнання протиправними та скасування рішень Одеської міської ради № 2483-XXIII від 04.07.2001 року, № 2792-ХХІІІ від 15.10.2001 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 17.04.2015 року звернулись до суду з позовом до Одеської міської ради та просили визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2483- XXIII від 04.07.2001 р. „Про затвердження проекту відведення та надання житлово - будівельному товариству „Аркадієвське" земельних ділянок загальною площею 1,4396 га, за адресою: АДРЕСА_1, для житлового будівництва".Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2792 - XXIII від 15 жовтня 2001 року «Про надання у приватну власність громадянам України земельних ділянок, загальною площею 1,3436 га, за: адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель».

В обґрунтування позову зазначили, що 04.07.2001 року Одеською міською радою прийнято рішення № 2483 - XXIII « Про затвердження проекту відведення та надання житлово-будівельному товариству « Аркадієвське» земельних ділянок загальною площею 1,4396 га, за адресою: АДРЕСА_1 для житлового будівництва». 15.10.2001 року Одеська міська рада прийняла рішення № 2792- ХХІІІ, яким безкоштовно у приватну власність громадянам України були надані земельні ділянки, загальною площею 1,3436 га, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель. Підставою звернення до суду стали посилання позивачів на те, що незаконні дії щодо передачі земельних ділянок у приватну власність призвели до того, що територія парку «Юність» підлягає забудові, що порушує права усіх суміжних землевласників та землекористувачів, а також усієї територіальної громади міста.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_1 позов підтримали, просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення, наголошуючи на тому, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом порушених прав, свобод чи інтересів. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист прав яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Позивачі не є власниками чи землекористувачами земельних ділянок, зазначених в оскаржуваних рішеннях та не входить в коло визначених рішенням осіб, тобто оскаржувані рішеня Одеської міської ради ніяким чином не порушують права та інтереси позивачів. З наведених вище підстав представник Одеської міської ради в задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи ОСББ « Моряк» - Рожковський Р.Р. в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представники третіх осіб ЖБК « Аркадієвське» - Гранкіна К.Б. в судовому засіданні заперечувала протии задоволення позову.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_9 в задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_10 подала до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких в задоволенні позову просила відмовити.

Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В ч. 1ст. 6 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністратвиного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що рішенням Одеської міської ради № 16- XXII від 15.12.1994 р. „Про затвердження проекту „Схеми приватизації міських земель м. Одеси" був затверджений проект „Схеми приватизації міських земель м. Одеси", за яким на підставі ст.2 Земельного кодексу України землі, що прилягають до морського узбережжя, віднесені до земель рекреаційного призначення та не підлягають приватизації.

Рішенням Одеської міської ради № 122 - XXII від 27 лютого 1997 року затверджено проект схеми функціонально - планувальної організації приморських територій та перелік територій, що не підлягають приватизації, до яких відповідно до згаданого Переліку віднесено парк Юність.

17 квітня 2001 року прийняте Рішення Одеської міської ради № 2152 - XXI «Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання і забудови території другого рекреаційного комплексу» відповідно до якого Одеська міська рада встановила, що вищезазначене містобудівне обґрунтування є змінами генерального плану м. Одеси, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 31.01.1989 року «Про генеральний план м. Одеси» та «Схеми функціонально - планували» організації приморських територій», затвердженої Рішенням Одеської міської ради № 12 - XXII від 27.02.1997 року, чим була надана можливість для подальшої зміни цільового призначення та приватизації земельних ділянок, на яких розташовані парк «Юність» та сквер імені Шклярука.

04.07.2001 року Одеською міською радою прийнято рішення № 2483 - XXIII « Про затвердження проекту відведення та надання житлово-будівельному товариству « Аркадієвське» земельних ділянок загальною площею 1,4396 га, за адресою: АДРЕСА_1 для житлового будівництва».

15.10.2001 року Одеська міська рада прийняла рішення № 2792- ХХІІІ, яким безкоштовно у приватну власність громадянам України були надані земельні ділянки, загальною площею 1,3436 га, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель.

25 грудня 2008 року Одеська міська рада Рішенням № 3819 - V„Про розгляд протесту прокурора м. Одеси на рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 № 2152 - XXIII «Про затвердження містобудівельного обгрунтування розробки правил використання та забудови території другого рекреаційного комплексу» скасувала Рішення № 2152 - XXIII від 17.04.2001 року «Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання - забудови території другого рекреаційного комплексу» на підставі якого було прийняте оскаржуване рішення.

Позивачі, звертаючись з даним позовом до суду, посилаються на те, що оскільки Рішення № 2152 - XXIII від 17.04.2001 року «Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання - забудови території другого рекреаційного комплексу» було скасовано Одеська міська рада діяла неправомірно під час прийняття оскаржуваних рішень, які, на їх думку, підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України, право на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 142, ст. 143 Конституції України встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Акт державного та іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

З дефініції акту державного та іншого органу випливає, що підставами для визнання акта недійсним, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції орган, який видав цей акт.

Відповідно до ч.5 ст. 158 Земельного кодексу України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі не є власниками чи землекористувачами земельних ділянок, зазначених в оскаржуваних рішеннях та не входять в коло визначених рішеннями осіб, тобто суду не доведено, яким чином оскаржувані рішення Одеської міської ради порушують права та інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Чинним законодавством передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження

надано;

3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь- якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на мотивувальну частину позову не вбачається яка із зазначених позицій закону порушена.

Слід звернути увагу на те, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган владних повноважень та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відтак, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Конституційний Суд України в п. 5 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009р. №7- рп/2009 у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, зверненні до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Так, рішення Одеської міської ради від 04.07.2001 року №2483-ХХІІІ, яким житлово- будівельному товариству «Аркадієвське» було надано земельну ділянку площею 1,4396 га по АДРЕСА_1 у постійне користування для житлового будівництва та рішення Одеської міської ради від 15.10.2001р. № 2792-ХХІІІ «Про надання у приватну власність громадянам України земельних ділянок загальною площею 1,3436 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель» є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок його виконання.

Скасування таких актів не породжує наслідків для власників земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Отже, позов, предметом якого є визнання незаконним та скасування рішення (рішень) органу місцевого самоврядування стосовно передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацію певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014р. у справі №21-405а14 (висновки за якою є обов'язковими для всіх судів) зазначено, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою силу фактом його виконання і з прийняттям якого визнаються правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Доводи позивачів, не знайшли належного підтвердження, та спростованні відповідними поясненнями сторін та матеріалами справи.

Суд приймає до уваги також той факт, що оскаржувані рішення прийняті Одеською міською радою у 2001 році, які як ненормативні акти, який після реалізації вичерпали свою силу фактом їх виконання, однак до суду позивачі звернулися у 2015 році, після втрати ними своєї сили, та з порушенням строків звернення до адміністратвиного суду з адміністоративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачається здійснення адміністративного судочинства відповідно до конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч.1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ст.. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувані рішення Одеська міська рада діяла у межах наданих їй повноважень та у відповідності до чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-14, 17-18, 69-71, 77, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, треті особи: ЖБК «Аркадієвське», ОСББ «Моряк», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень Одеської міської ради № 2483-XXIII від 04.07.2001 року, № 2792-ХХІІІ від 15.10.2001 року, відмовити у повному обсязі.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.М. Кічмаренко

21.07.2016