Справа № 826/2511/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2016 року № 826/2511/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії №4 північного регіону Головного управління Національної поліції в Київській області, Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії, визнання протиправним та скасування наказу №19 о/с від 26.01.2016 року, поновлення на роботі, стягнення суми заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії №4 північного регіону Головного управління Національної поліції в Київській області, Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №4 північного регіону Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.12.2015 року капітана поліції ОСОБА_1, старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про невідповідність займаній посаді з подальшим звільненням зі служби в поліції через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №19 о/с від 26.01.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1, капітана поліції зі служби в поліції у запас Збройних Сил згідно п.1 пп.5 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року до дати винесення судового рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення атестаційної комісії є суб'єктивними та безпідставними, не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про Національну поліцію» та положеннях Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, а тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне. Як зазначає позивач, Атестаційною комісією №4 північного регіону Головного управління Національної поліції в Київській області при прийнятті рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді в поліції протиправно не були враховані позитивні результати тестувань на предмет знання законодавчої бази і на загальні здібності та навички, відомості з атестаційного листа і висновки попереднього атестування.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі явку своїх представників в призначене судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача - ГУНП в Київській області в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог.

В наданих суду письмових запереченнях ГУНП в Київській області зазначило, що атестування позивача та прийняття наказу про звільнення її зі служби в поліції через службову невідповідність було здійснено в межах та у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідачів в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів та не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду справи, 01.09.2006 року наказом ГУ МВС України в Київській області №70д о/с ОСОБА_1 прийнято на роботу в органи внутрішніх справ, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Згідно наказу ГУ МВС України в Київській області №431 о/с від 21.06.2010 року позивача призначено на посаду експерта техніко-криміналістичного забезпечення роботи Вишгородського, Іванківського РВ та відділу зони ЧАЕС відділу організації роботи з техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ НДЕКЦ.

Матеріалами справи підтверджується, що 07.11.2015 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №1 о/с ОСОБА_1 призначено старшим інспектором - криміналістом слідства Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області та присвоєне спеціальне звання капітана поліції.

26.01.2016 року згідно наказу ГУ Національної поліції в Київської області №19 о/с позивач звільнена зі служби в поліції за пп. 5 п. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» на підставі атестаційного листа від 08.12.2015 року.

Не погоджуючись з висновками атестаційної комісії та наказом про звільнення, позивач звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VІІІ), який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно норм ст. 47 Закону № 580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 10 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Наявні у справі матеріали, а саме витяг з наказу ГУНП в Київській області «По особовому складу» №1 о/с від 07.11.2015 року свідчать, що позивач була прийнята на службу до поліції на посаду старшого інспектора - криміналіста з присвоєнням спеціального звання капітана поліції на умовах, визначених п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ, шляхом видання наказу про призначення за її згодою (за заявою).

Статтею 58 Закону №580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

В тексті вказаного наказу ГУ НП в Київській області №1 о/с від 07.11.2015 року застереження про тимчасовість призначення ОСОБА_1 на посаду в поліції відсутні.

Щодо посилань в зазначеному наказі на призначення позивача на посаду в порядку переатестування згідно п. 9 та 12 розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію» суд зазначає, що відповідно до п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону №580-VІІІ не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у ст. 57 Закону №580-VІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону №580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 57 Закону №580-VІІІ вбачається, що підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Досліджуючи зміст наказу ГУ НП в Київській області від 23.11.2015 року №16 «Про проведення атестування та створення атестаційний комісій» суд встановив, що цей наказ не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону №580-VІІІ.

Зі змісту поданих ГУ НП в Київській області заперечень проти позову вбачається, що атестування позивача було проведено у порядку атестації усіх поліцейських ГУ НП в Київській області з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає ч.1 ст. 57 Закону №580-VІІІ.

Наведені підстави для призначення атестування суд оцінює критично, позаяк мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону №580-VІІІ. Закон №580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону №580-VІІІ.

За викладених обставин, суд вважає, що наявність у ГУ НП в Київській області правових підстав для включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, матеріалами справи не підтверджується.

Надаючи правову оцінку рішенню Атестаційної комісії №4 ГУНП в Київській області від 08.12.2015 року про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає про таке.

У відповідності до ч. 4 і 5 ст. 57 Закону №580-VІІІ рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України, а саме врегульований Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 року №1465, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за №1445/27890 (далі - Інструкція №1465).

Дана Інструкція визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Пунктом 2 розд. І Інструкції №1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Порядок організації, підготовки та проведення атестування визначений розд. ІV Інструкції №1465. Зокрема, згідно з п. 11 розд. IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 3 розд. IV Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом п. 7 - 9 розд. ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до п. 10, 11, 12 розд. ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 розд. ІV Інструкції №1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до п. 16 розд. ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції №1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція №1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з п. 20 - 23 розд. IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що 08.12.2015 року за результатами проведених тестування та співбесіди Атестаційною комісією № 4 (склад якої затверджений наказом ГУНП в Київській області №68 від 21.12.2015 року, за участі голови комісії - Сердюка О.М. та секретаря комісії - Бажана О.В.) було прийнято рішення (висновок) про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та надані рекомендації по звільненню останньої зі служби в поліції через службову невідповідність, що зафіксовано в наявній у справі копії атестаційного листа.

На думку суду, оскільки дане негативне рішення атестаційної комісії в силу положень п. 28 розд. ІV Інструкції №1465 тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Під час судового розгляду справи відповідачі протоколи засідань Атестаційної комісії, складені під час співбесід та за результатами проведення атестування позивача, суду не пред'явили та пояснення про причини відсутності таких документів до суду не подали.

Зі змісту наданих ГУ НП в Київській області копій документів не вбачається за можливе встановити конкретний перелік матеріалів, що були предметом дослідження Атестаційної комісії, та були враховані останньою при прийнятті оспорюваного рішення від 08.12.2015 року; перелік питань, що були поставлені позивачу членами атестаційної комісії в ході проведеної співбесіди, в тому числі тих, що стосувались професійної діяльності поліцейського та його мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції, тощо, та відповідей позивача на такі поставлені питання.

До матеріалів справи були надані лише копії атестаційного листа, послужного списка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади». Як пояснює відповідач в тексті своїх заперечень ці документи разом з іншими (а саме: декларацією про доходи, послужним списком, інформацією з відкритих джерел, що є у вільному доступі в мережі Інтернет) були предметом дослідження Атестаційної комісії.

Проаналізувавши зміст вказаних документів суд встановив, що вони характеризують позивача позитивно.

Так, відповідно до атестаційного листа, складеного заступником начальника Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області, за період служби в органах внутрішніх справ та в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендувала себе грамотним, вимогливим, досвідченим працівником. Старанно виконує службові обов'язки, проявляє ініціативу і наполегливість. До поставлених завдань ставиться відповідально, виконує їх якісно і в зазначений термін. Знає і правильно застосовує у своїй практичній діяльності вимоги основних наказів МВС України та нормативних актів. У роботі дотримується законності, ніколи не рахується з особистим часом.

За характером вольова, спокійна, врівноважена, з колегами по службі та громадянами тактовна, ввічлива.

Фізично розвинена. В стройовому відношенні підтягнута. Добре володіє вогнепальною зброєю та прийомами самозахисту. Неодноразово заохочувалась керівництвом відділу. Дисциплінарних стягнень не має.

ОСОБА_1 ввічлива, коректна. В побуті скромна, веде здоровий спосіб життя, одружена.

Згідно висновку прямого керівника - Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області займаній посаді відповідає. Тобто, безпосередній начальник позивача вважає її такою, що відповідає займаній посаді.

За даними довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», за результатами такої перевірки інформації щодо здійснення позивачем заходів, передбачених п. 9, 10, 11 ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» не виявлено. Також вартість майна, зазначеного позивачем в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані із законних джерел.

Крім того, за даними атестаційного листа підтверджується, що за наслідками тестування позивач отримала 27 балів з тесту на загальні здібності та навички та 31 бал з професійного тестування. Згідно п. 10 розд. ІV Інструкції №1465, мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів. При цьому, під час розгляду справи відповідачі не довели, що отримана позивачем кількість балів за тести свідчить про його професійну невідповідність.

Інші матеріали, що були предметом розгляду Атестаційної комісії (як то послужний список та інформацію з відкритих джерел, посилання на які міститься в запереченнях відповідача 3 та/або інші документи), які б спростували наведені у атестаційному листі ОСОБА_1 факти про достатню кваліфікацію і професійні навики позивача, відповідачами суду не подано.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про відсутність у справі матеріалів, що містять інформацію про мотиви, якими комісія керувалась під час прийняття рішення від 08.12.2015 року, зокрема, посилань на обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про її низький професійний потенціал; невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про несумісність особи позивача посаді, яку він займає.

Водночас наявні матеріали справи не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку. Навпаки, досліджені судом матеріали, що були на розгляді атестаційної комісії, характеризують позивача виключно з позитивного боку, свідчать про його високий професійний рівень.

Між тим, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку, що рішення Атестаційної комісії № 4 ГУНП в Київській області від 08.12.2015 року про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене атестаційним листом, не ґрунтується на вимогах Інструкції №1465, та прийняте без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття (зокрема: професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки позивача), а тому, на думку суду, є протиправним і відповідно підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Київській області від 26.01.2016 року №19 о/с про звільнення її з поліції через службову невідповідність на підставі атестаційного листа від 08.12.2015 року суд зазначає наступне.

Пунктом 24 розд. ІV Інструкції №1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 розд. ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Оскільки єдиною підставою для видання ГУНП в Київській області наказу від 26.01.2016 року №19 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, слугувало рішення Атестаційної комісії № 4 ГУ НП в Київській області від 08.12.2015 року, яке за наведеними вище по тексту судового рішення висновками суду являються протиправними, суд вважає, що у даному випадку повний захист прав позивача є неможливим без визнання такого наказу протиправним та його скасування в частині, що стосується позивача.

Згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, ОСОБА_1 підлягає поновленню на попередній роботі на посаді старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 27 січня 2016 року.

При цьому суд керується позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28 жовтня 2014 року (№ рішення у ЄДРСР 41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

В частині позовних вимог про стягнення з Міністерства охорони здоров'я України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 січня 2016 року по день поновлення на роботі, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів у 2016 році становила: у січні - 3; у лютому - 21; у березні - 22; у квітні - 21, у травні - 19, у червні - 4.

Вимушений прогул позивача з 27.01.2016 (наступний день за днем звільнення) по 06.06.2016 (дата ухвалення судом рішення) становить: 90 днів (3+21+22+21+19+4=90).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак постанова суду в частині поновлення позивача на посаді старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 27 січня 2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Оскільки сторонами суду не надано відомості щодо середньоденної та середньомісячної заробітної плати позивача, у суду відсутня можливість зазначити загальну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною першою ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено суду правомірність оскаржуваного рішення (висновку) та наказу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №4 північного регіону Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.12.2015 року про невідповідність займаній посаді з подальшим звільненням зі служби в поліції через службову невідповідність капітана поліції ОСОБА_1, старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №19 о/с від 26.01.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1, капітана поліції зі служби в поліції у запас Збройних Сил України згідно п.1 пп.5 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 27 січня 2016 року.

Зобов'язати Вишгородський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму заробітку за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року до 06 червня 2016 року (90 робочих днів).

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-криміналіста Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 27 січня 2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов