Справа № 815/3023/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3023/16

Справа № 815/3023/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС про визнання договору дійсним, визнання неправомірними дій та зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС, в якому позивач просить суд визнати дійсним Договір про визнання електронних документів від 2015 року, укладений між ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ дійсним та таким, що підлягає виконанню сторонами цього Договору, визнати неправомірними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо припинення (розірвання) у червні 2016 року в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 2015 року, укладений між ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ та відмову ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області у реєстрації податкових звітів НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ без наявності на те законних підстав, зобов’язати ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області забезпечити реєстрацію податкових звітів (декларацій тощо) НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ за травень 2016 року датою подання до контролюючого органу цих звітів позивачем, а саме 16.06.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем у вересні 2014 року укладено договір про визнання електронних документів. Відповідач в односторонньому порядку розірвав зазначений договір та ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області у червні 2016 року протиправно не прийнято податкову звітність позивача, що підтверджується квитанцією №1, у зв’язку з чим позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки причиною такої відмови, як стало відомо позивачу, стала інформація про відсутність за місцем реєстрації НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ, про що відповідачем складено службовий документ – акт про відсутність юридичної особи за місцем реєстрації, складеного на підставі направленого до податкової міліції запиту для відпрацювання у порядку, встановленому Наказом ДПА України №336. Однак, як з’ясовано позивачем, жодних дій з реагування на зазначений запит станом на 16.06.2016 року посадовими особами відповідача не вчинялось, акти обстеження місцезнаходження позивача не складались та, в свою чергу, державним реєстратором не вносилися жодні записи про зміну місця реєстрації НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ. Отже, на думку позивача, у податкового органу були відсутні підстави ставити під сумнів питання місцезнаходження позивача за податкової адресою. Позивач зауважує, що постійно знаходиться за місцем реєстрації у робочий час та відповідачем ніяких заходів щодо встановлення місцезнаходження НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ не вчинялось, виходів за місцем реєстрації товариства не здійснювалось, акти перевірки місцезнаходження позивача відсутні.

На підставі вищевикладеного НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ вважає, що ДПІ безпідставно зроблено висновки щодо відсутності позивача за юридичною адресою, а тому розірвання договору про визнання електронних документів з мотивів відсутності позивача за місцезнаходженням є протиправним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову, з урахуванням письмових пояснень, у повному обсязі і просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.48).

Враховуючи відсутність клопотань та заяв, а також у зв’язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає що немає перешкод для розгляду справи, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином сповіщені, а тому вирішено розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Суд, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Науково-технічна виробнича фірма «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю зареєстрована як юридична особа, перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Судом встановлено, що між ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ, укладено договір про визнання електронних документів №290920141 від 01.10.2014 року (а.с. 49-53).

Згідно п.1 зазначеного договору, предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), податних платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Також п. 4 розд.6 зазначеного договору визначено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Строк дії сертифікатів 2 роки.

Зазначений договір прийнято податковим органом, що підтверджується відповідною квитанцією №2 (а.с.40).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, 16.06.2016 року НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ подано засобами електронного зв’язку до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками.

Відповідно до квитанції № 1 відповідача зазначені документи не прийнято та зазначено, що виявлені помилки, а саме: порушено вимоги Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв’язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 р. № 233, а саме: можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності (а.с.15).

01.07.2016 року позивач звернувся до податкового органу зі скаргою, в якій просив повідомити про причини розірвання договору на електронне обслуговування (а.с.61).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань”.

За визначенням частини 1 статті 1 цього Закону, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Судом встановлено, що між ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ, укладено договір про визнання електронних документів №290920141 від 01.10.2014 року (а.с. 49-53).

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Так, пунктом 4 розділу 6 зазначеного договору визначено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Отже, даний договір може бути розірвано органом ДПС в односторонньому порядку лише у разі існування наведених вище випадків.

Відповідно до п.п. 12.2-12.3 розд. ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, Підрозділи контролюючого органу:

стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи;

стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою. (п. 12.4 розд. ХІІ Порядку).

В ході судового розгляду, відповідачем не надано жодного доказу щодо ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або відсутності позивача за місцезнаходженням, що слугувало б підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у податкового органу були відсутні підстави ставити під сумнів питання знаходження позивача за податковою адресою.

На підставі повідомлення посадовими особами контролюючого органа самостійно без внесення державним реєстратором жодних записів було змінено «стан позивача» самим контролюючим органом тільки у внутрішніх не офіційних інформаційних базах, що призвело до неможливості здійснення позивачем реєстрації податкової звітності передбаченої у передбачені податковим законодавством строки.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що згідно достовірним відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ податкову адресу на момент припинення дії Договору не змінювало, а тому у суду є всі підстави вважати, що дії контролюючого органа щодо розірвання в односторонньому порядку договору від 01.10.2014 є неправомірними.

Так, згідно п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податків зобов'язаний виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами.

А також, не подання податкових звітів у встановлені податковим законодавством України строки призводить до застосування штрафних санкцій.

Таким чином, не виконання відповідачем умов Договору призвели до невиконання позивачем своїх обов'язків та до завданню позивачу матеріальної шкоди у вигляді штрафних санкцій.

Згідно ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що податковий орган зробив необґрунтований висновок щодо відсутності позивача за місцем реєстрації та протиправно розірвав договір про визнання електронних документів, укладений між позивачем та контролюючим органом.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до Наказу ДФС України «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків» №543 від 28.07.2015 року, метою забезпечення стабільного розвитку економіки, рівних та конкурентних умов ведення бізнесу, унеможливлення фіскального тиску та нівелювання податкових ризиків у діяльності сумлінних платників податків, вжиття профілактичних заходів щодо запобігання вчиненню правопорушень, належної координації роботи органів державної фіскальної служби з упередження необґрунтованого формування податкового кредиту у значних розмірах, керуючись Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236/2014, затверджено Рекомендований порядок взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість.

Проте, жодною нормою вказаного наказу не передбачено призупинення дії договору про визнання електронних документів.

Так, судом встановлено, що висновки відповідача ґрунтуються на підставі службового документа – службової записки про відсутність юридичної особи за місцем реєстрації складеного на підставі направленого до податкової міліції запита, для відпрацювання у порядку, передбаченому наказом ДФС України № 543.

Але, в ході розгляду справи судом встановлено, що жодних дій з реагування на зазначений запит посадовими особами податкового органа не вчинялися, акти обстеження місця знаходження юридичної особи станом на 16.06.2016 року не складалися.

Крім того, судом встановлено, що на момент припинення дії договору державним реєстратором не вносилися жодні записи про зміну місця реєстрації позивача.

Таким чином, доводи позивача і надані ним докази підтверджують зазначені в позовній заяві обставини та свідчать про відсутність законних підстав для не прийняття податкової звітності позивача.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС про визнання договору дійсним, визнання неправомірними дій та зобов’язання вчинити певні дії – задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним Договір про визнання електронних документів від 01.10.2014 року, укладений між ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю дійсним та таким, що підлягає виконанню сторонами цього Договору.

Визнати неправомірними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо припинення (розірвання) у червні 2016 року в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 01.10.2014 року, укладений між ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та відмову ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області у реєстрації податкових звітів Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю без наявності на те законних підстав.

Зобов'язати ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області забезпечити реєстрацію податкових звітів (декларацій тощо) Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю за травень 2016 року датою подання до контролюючого органу яких вважати 16.06.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (код ЄДРПОУ 39565511) на користь Науково-технічної виробничої фірми «Промсервіс» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (код ЄДРПОУ 30542824) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4134 /чотири тисячі сто тридцять чотири/ грн. 00 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин