Справа № 804/4710/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2016 р. м.Київ К/800/41644/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Горбатюк С.А.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Росток» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області до Приватного сільськогосподарського підприємства «Росток» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області звернулось з адміністративним позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Росток», в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25 травня 2015 року №2644/09/15, просило стягнути заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій за період березень-травень 2015 року у розмірі 2139,13 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» не відшкодовано фактичні витрати на виплату і доставку пенсії, призначеної ОСОБА_2 відповідно до п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив із того, що витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи, у зв'язку з чим підстави для відшкодування відповідачем витрат ОСОБА_2 у повному (100%) обсязі відсутні.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області; скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено; стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Росток» на користь Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області заборгованість по відшкодуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_2 на підставі п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з березня по травень 2015 року в розмірі 2139,13 грн.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд зазначив, що пенсії, призначені на підставі п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є об'єктом для сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за ставкою в розмірі 100 % суми фактичних витрат. При цьому платником цього збору є те сільськогосподарське підприємство, на якому особа працювала і була зайнята у сільськогосподарському виробництві, а принцип пропорційності, визначений у п.6.2 Інструкції № 21-1, в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки право на пільгову пенсію за п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не пов'язується із наявністю певного обов'язкового періоду страхового стажу, а лише передбачає зайнятість (роботу) особи на момент призначення пенсії у певній галузі виробництва не залежно від часу роботи, наявності страхового стажу та досягнення певного віку.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Приватне сільськогосподарське підприємство «Росток» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року.

Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Прийняті судами у даній справі рішення вищенаведеним вимогам не відповідають, висновки судів по суті спору є передчасними, зробленими без належного, повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що приватне сільськогосподарське підприємство «Росток» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області з 05 серпня 2003 року, є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_2 з 01 квітня 2013 року працювала на даному підприємстві, з 16 вересня 2013 року їй призначено пенсію відповідно до п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

10 березня 2015 року позивач направив відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, виплачуваних відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з березня 2015 року, відповідно до якого місячний розмір фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій ОСОБА_2 становить 704,11 грн.

При цьому за період з 01 березня 2015 року по 31 травня 2015 року загальна заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пенсії ОСОБА_2 становить 2139,13 грн.

Відповідно до п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» деякі категорії громадян України мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» встановлено, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають жінки, які виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку у випадку, якщо вони працювали у сільськогосподарському виробництві.

Сільськогосподарське виробництво, відповідно наказу Держкомстату від 14 лютого 2011 року №33 «Про затвердження Методики розрахунку рівня рентабельності сільськогосподарської діяльності сільськогосподарських підприємств», це діяльність, що включає всі стадії технологічного процесу, пов'язаного з вирощуванням сільськогосподарських культур і тварин і отриманням унаслідок цього продукції сільського господарства.

Тобто, під працею у сільськогосподарському виробництві розуміється діяльність, пов'язана з безпосереднім вирощуванням сільськогосподарських культур і тварин та отриманням сільськогосподарської продукції. Тобто працівник має бути задіяний саме у технологічному процесі сільськогосподарського виробництва.

Судами попередніх інстанцій не з'ясовано кваліфікаційні характеристики різноробочої пенсіонерки ОСОБА_2 для віднесення її до професій сільського господарства.

Як встановлено абз.4 п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами), для підприємств, установ, організацій, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Зазначеним Законом сільськогосподарські товаровиробники віднесені до четвертої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (єдиний податок).

Цим же Законом №71-VІІ внесено зміни до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», однак ці зміни не торкнулись абз.4 п.1 ст.2 Закону, яким, зокрема, передбачалось, що платники фіксованого сільськогосподарського податку не сплачують фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пп.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно п.292-1.2 ст.292-1 ПК України базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ цього Кодексу.

Відповідно до пп.295.9.1 п.295,9 ст.295 ПК платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені норми та в порівнянні з нормами до внесення змін (ст.301, 304, 304.1, 306 ПК України до внесення змін Законом №71-VІІ) 4 група платників єдиного податку по суті є платниками фіксованого сільгоспподатку, тобто змінилась назва податку, а не суб'єкт правовідносин.

На підставі викладеного слідує, що у випадку якщо відповідач з січня 2015 року є платником єдиного податку четвертої групи, то він не повинен відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні відповідні довідки податкової інспекції, які б свідчили, що приватне сільськогосподарське підприємство «Росток» протягом 2015 року набуло або підтвердило статус платника єдиного податку четвертої групи.

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанції не перевірили та не надали належної оцінки фактичним обставинам справи, що не дає можливості суду касаційної інстанції визначитися у правильності висновків судів першої і апеляційної інстанцій.

Згідно ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Росток» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді