Справа № 823/746/16
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року справа № 823/746/16

м. Черкаси

16 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

секретаря Тараненка М.О.,

за участю:

представників позивача ТОВ Юні-Трейд ОСОБА_1 за посадою, ОСОБА_2 - за довіреністю,

представника відповідача ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області ОСОБА_3 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Юні-Трейд до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання нечинними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Юні-Трейд звернулося в Черкаський окружний адміністративний суд з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області № НОМЕР_1 від 02.06.2016 та № НОМЕР_2 від 23.06.2016.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що у квітні 2015 ТОВ Юні-Трейд мало взаємовідносини з ТОВ «Сістемс Технолоджи М», а саме: був укладений договір поставки запасних частин до печі-автомату А2-ОВА в кількості 30 комплектів. Умови зазначеного договору сторонами були виконані в повному обсязі, що підтверджується належно оформленими первинними бухгалтерськими документами, відображеними у податковій звітності позивача, в звязку з чим твердження ДПІ у м. Черкасах щодо фіктивності господарських операцій між зазначеними підприємствами, позивач вважає хибним, оскільки такі твердження ґрунтуються лише на припущеннях податкового органу та не підтверджуються належними доказами. Додатково наголосив, що використання податковим органом під час складання акту перевірки позивача від 13.05.2016 № 91/23-01-22-03/32654168 (на підставі якого прийнято оскаржувані повідомлення-рішення) копії заяви гр. ОСОБА_4 щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Сістемс Технолоджи М», а також протоколу допиту останнього від 05.05.2016 є безпідставним та незаконним, оскільки висновки податкового органу в акті перевірки мають ґрунтуватися виключно на аналізі бухгалтерських та податкових документах підприємства, яке перевіряється. Сприймаючи таку інформацію, як беззаперечний доказ безтоварності господарських операцій, податковим органом зроблено хибний висновок про те, що взаємовідносини позивача з вказаним контрагентом не мали реального характеру. Поряд з цим, в акті перевірки відсутні посилання на судові рішення, що набрали законної сили про притягнення посадових осіб ТОВ «Сістемс Технолоджи М» до кримінальної відповідальності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову товариства заперечувала повністю з підстав викладених у запереченні та просила суд залишити його без задоволення, наголосивши, що господарські взаємовідносини між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Сістемс Технолоджи М» носять фіктивний характер, а отже є нікчемними (бухгалтерські документи не мають сили первинних, а господарські відносини є фактично такими, що не відбулись), оскільки згідно наданого слідчим Черкаського відділу поліції ГУНП у Черкаській області протоколу допиту гр. ОСОБА_4, який є директором ТОВ «Сістемс Технолоджи М», останній зазначив, що не має відношення до ведення фінансово-господарської діяльності товариства, не являється його директором та бухгалтером, жодних первинних бухгалтерських документів не підписував, податкову звітність не подавав, з посадовими особами ТОВ «Айрес груп», яке за даними електронної звітності відобразило операції з постачання комплектів запасних частин до печі-автомату А2-ОВА у ланцюгу постачання - він не знайомий.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю Юні-Трейд зареєстроване, як субєкт господарювання 21.10.2003, за ідентифікаційним кодом 32654168 та перебуває на обліку в ДПІ у м. Черкасах. З 04.05.2005 товариство є платником ПДВ.

Судом встановлено, що посадовими особами ДПІ у м. Черкасах була проведена документальна позапланова перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ Юні-Трейд і правомірності заявленого бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у декларації з ПДВ за квітень 2015 року, за наслідками якої складено акт від 13.05.2016 № 91/23-01-22-03/32654168.

Висновками зазначеного акту встановлено порушення п.198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями по декларації за квітень 2015, внаслідок чого ТОВ Юні-Трейд:

- занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту (18 рядок Декларації за квітень 2015) у розмірі 3 451,00грн.;

- завищено суму відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту (19 рядок Декларації за квітень 2015) у розмірі 55 069,00грн.;

- завищено суму заявлену до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок за квітень 2015 у розмірі 55 069.00грн.

Акт перевірки від 13.05.2016 № 91/23-01-22-03/32654168 був оскаржений позивачем в адміністративному порядку. Відповіддю ДПІ у м. Черкасах від 01.06.2016 № 14513/23-01-14-08 скарга позивача залишена без задоволення, а висновки акту перевірки ТОВ Юні-Трейд без змін.

В подальшому, на підставі висновків акту перевірки позивача від 13.05.2016 № 91/23-01-22-03/32654168, податковим органом:

- 02.06.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ТОВ Юні-Трейд зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 55 069,00грн.;

- 23.06.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким до ТОВ Юні-Трейд застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 13 767,00грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

На час виникнення спірні правовідносини були врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (надалі ПК України).

Підпунктом 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (надалі - Закон № 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. У відповідності до ст. 1 Закону № 996, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) матимуть силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. Зазначена вимога кореспондується з нормами ПК України.

В свою чергу, п.п.14.1.181 п.14.1. ст.14 ПК України, визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України).

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, що передбачено п.198.1 ст.198 ПК України.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201ПК України, визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених положень ПК України вбачається, що підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки. Тобто, законодавець повязує виникнення у платника ПДВ права на включення сплачених ним сум податку до податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у платника податків виникає право на віднесення вартості придбаних товарів (робіт, послуг) до складу витрат з метою визначення обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств та право на податковий кредит за наявності одночасно двох умов, а саме: фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) та їх підтвердження первинними документами бухгалтерського обліку.

Матеріалами справ, зокрема відомостями акту перевірки позивача встановлено, що 17.03.2015 між позивачем (покупець) та ТОВ «Сістемс Технолоджи М» (постачальник) був укладений договір поставки № 17, за умовами якого постачальник зобовязувався передати, а покупець прийняти у власність і оплатити товар (запасні частин до печі-автомату А2-ОВА в кількості 30 комплектів). Ціна товару встановлювалась в розмірі 11 703,996грн., в т.ч. ПДВ за 1 комплект. Загальну сума договору складала 351 119,88грн., в т.ч. ПДВ 58 519,98грн.

Відвантаження товару здійснювалось по усній заявці покупця. Строк готовності і відвантаження товару продавцем визначався протягом 20 днів з дня підписання договору. Кожна партія товару, що постачалася супроводжувалася наступними документами: накладними, податковими накладними, специфікаціями, ТТН. Перехід права власності на товар здійснювався в момент отримання товару уповноваженим представником покупця, шляхом підписання ним накладних. Відпуск товару здійснювався в термін 1-го робочого дня з моменту письмового чи усного узгодження дати відвантаження. Поставка товару здійснювалась замовленим транспортом або «експрес» поштою за рахунок покупця. Передача товару по кількості та якості здійснювалась на складі покупця.

На підтвердження виконання умов даного договору, ТОВ «Сістемс Технолоджи М» було надано позивачеві: - рахунок-фактуру № 1405 від 14.04.2015 на 30 комплектів запасних частин до печі-автомату А2-ОВА на суму 351 119,88грн., в. т.ч. ПДВ 58 519,98грн.; - видаткову накладну № 1405 від 14.04.2015 на 30 комплектів запасних частин до печі-автомату А2-ОВА на суму 351 119,88грн., в. т.ч. ПДВ 58 519,98грн.; - квитанцію № 1 про включення податкової накладної № 3144 від 14.04.2015 (по вказаній операції) до Єдиного реєстру податкових накладних; - експрес-накладну № 5655 «Нової пошти» про відправлення ТОВ «Сістемс Технолоджи М» для ТОВ Юні-Трейд комплекту запчастин до печі-автомату А2-ОВА (згідно вказаної накладної: місто-відправник Мелітополь; назва відправника - ТОВ Сістемс Технолоджи М; контактна особа від відправника не вказана, лише зазначений номер мобільного телефону. Місто одержувач - Черкаси; назва одержувача - ТОВ Юні-Трейд; адреса доставки - м. Черкаси, вул. Благовіса 269/105. Інформація про вантаж: фактична вага - 846 кг., оголошена вартість - 500 грн).

Суд зясував, що ТОВ Юні-Трейд розрахувалось з ТОВ «Сістемс Технолоджи М» за поставлені запасні частини до печі-автомату А2-ОВА шляхом списання коштів з свого рахунку та їх зарахування на рахунок постачальника, у відповідності до платіжного доручення № 1278 від 17.04.2015 на суму 351 119,88грн., в т.ч. ПДВ 58 519,98грн. Станом на час проведення перевірки ТОВ Юні-Трейд повністю оплачено вартість придбаних запасних частин до печі-автомату А2-ОВА, за договором № 17 від 17.03.2015.

В подальшому, на підставі отриманої від свого контрагента податкової накладної № 3144 від 14.04.2015, ТОВ Юні-Трейд включило вказану суму ПДВ до бюджетного відшкодування в податковій декларації з ПДВ за квітень 2015 року.

Ставлячи під сумнів факт реального здійснення господарських відносин між позивачем та ТОВ «Сістемс Технолоджи М» по виконанню договірних взаємовідносин (від 17.03.2015 № 17) представник відповідача наголосив, що відповідно до внутрішніх правил здійснення перевезень ТОВ Нова пошта при відправленні ТМЦ з оголошеною вартістю понад 1000 грн. є обовязкове предявлення документів, що посвідчують особу відправника (паспорт, тощо). Отже, у разі оголошення реальної вартості обладнання (згідно видаткової накладної № 1405 від 14.04.2015 на 30 комплектів запасних частин до печі-автомату А2-ОВА на суму 351 119,88грн., в. т.ч. ПДВ 58 519,98грн.) необхідно зазначати фізичну особу, яка від імені відправника оформлювала відвантаження ТМЦ.

Суд критично оцінює такі доводи контролюючого органу, оскільки умовами вищевказаного договору передбачено, що поставка товару здійснюється за рахунок продавця. Тобто, саме продавець товару повинен забезпечити його доставку. Отже позивач не задіяний у процесі транспортування товару та не повинен перевіряти належність повноважень особи на відправку товару від імені продавця. Суд наголошує, що приймання товару за умовами договору здійснюється на складі покупця, тобто позивач перевіряє товар після його прибуття і у разі відсутності заперечень щодо якості підписує видаткову накладну, що засвідчує прийняття товару за кількістю та якістю.

Посилання податкового органу в акті перевірки позивача від 13.05.2016 № 91/23-01-22-03/32654168 на заяву гр. ОСОБА_4 щодо його непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Сістемс Технолоджи М», а також протоколу допиту останнього від 05.05.2016, в якому ОСОБА_4 зазначив, що не має відношення до ведення фінансово-господарської діяльності товариства, не являється його директором та бухгалтером, жодних первинних бухгалтерських документів не підписував, податкову звітність не подавав, на думку суду є безпідставним та необґрунтованим, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено права податкового органу обґрунтовувати свої висновки в акті перевірки будь-якими іншими актами та довідками, складеними за результатами перевірок інших контрагентів, оскільки висновки податкового органу мають ґрунтуватися виключно на аналізі бухгалтерських та податкових документах підприємства, яке перевіряється.

На думку суду, належними доказом, в даному випадку, який би підтверджував факт фіктивності господарських взаємовідносин, які відбулися між товариствами в період, що перевірявся може бути вирок у кримінальній справі відносно посадових осіб контрагента позивача, який набрав законної сили. Матеріали акту перевірки не містять жодних посилань на такий вирок, не зміг надати жодного підтвердження його існуванні і представник відповідача.

Суд зазначає, що ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення в ЄДР відомостей про її припинення. Тобто, державна реєстрація юридичної особи є юридично-значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство повязує виникнення цивільної правоздатності. У відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні

З огляду на вищевказане, суд в даному випадку погоджується з доводами представника позивача, що оскільки на час взаємовідносин позивача з ТОВ «Сістемс Технолоджи М», останній був зареєстрований в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (представник позивача наголосив, що інформація про свого контрагента була додатково перевірена позивачем на електронних ресурсах ДФС України та Міністерства юстиції України), а також перебував на податковому обліку в органах державної податкової служби, як платник податку на додану вартість, не мав податкового боргу, то ставити під сумнів правомочність здійснення господарської діяльності своїм контрагентів у позивача не було підстав.

Спростувати вищевказане твердження представник податкового органу під час судового розгляду справи не зміг.

Крім того, зазначає, що позивач не може і не повинен нести відповідальність за якість здійснення господарської діяльності своїми контрагентами, перевіряти наявність персоналу, складів, транспорту тощо, а також не наділений повноваженнями щодо контролю за господарською діяльністю контрагента.

Реальність здійснення господарських взаємовідносин між вищевказаними підприємствами підтверджується укладеним між ними договором поставки № 17 від 17.03.2015, який на сьогоднішній день є чинним, оскільки сторонами не розривався та в судовому порядку недійсним не визнавався. Представник ДПІ у м. Черкасах не зміг надати докази, які б спростовували зазначені твердження.

Суд також встановив, що придбані позивачем у ТОВ «Сістемс Технолоджи М» запасні частин до печі-автомату А2-ОВА, в кількості 30 комплектів були в подальшому реалізовані ТОВ Юні-Трейд до підприємства нерезидента UAB «Albava» (Alytus, Lithuania) 17.05.2015 між ТОВ Юні-Трейд (продавець) та UAB «Albava» (Alytus, Lithuania) (покупець) укладено контракт №17-3 про поставку продавцем 30 комплектів запасних частин до печі-автомату А2-ОВА. Факт реалізації позивачем 30 комплектів запасних частин до печі-автомату підтверджується митною декларацією № 902050000/2015/002385 та міжнародною ТТН (зазначена обставина не спростована податковим органом в акті перевірки позивача), що також є підтвердженням реальності здійснення господарської операції, що відбулась між ТОВ Юні-Трейд та ТОВ «Сістемс Технолоджи М».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ТОВ Юні-Трейд є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № НОМЕР_1 від 02.06.2016 р. та № НОМЕР_2 від 23.06.2016 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Юні-Трейд судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Постанова складена в повному обсязі 25.07.2016 року