Справа № 808/1604/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року (о 17 год. 45 хв.) Справа № 808/1604/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника другого відповідача Растворової Д.А.,

розглянув у відкритому судовому адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1), до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача 2 щодо визнання договору банківського вкладу (депозиту) №005-07879-270215 від 27.02.2015, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем, нікчемним;

зобов'язати відповідачів включити до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», яким будуть здійснені виплати вкладу в межах 200 000,00 грн., позивача, який проживає: 69000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, вказує, що 27.02.2015 між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу у доларах США. Факт зарахування грошових коштів підтверджується платіжним дорученням, копія якого міститься в матеріалах справи. Зазначає, що 23.09.2015 тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» у листі №8821/1886 повідомила позивача, що договір банківського вкладу та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважає дії щодо визнання договору банківського вкладу (депозиту) нікчемним, щодо не включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників є неправомірними, що призводить до невідшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом. Крім того, вважає, що не маючи належних та допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів для застосування підстави за пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто при відсутності даних про те, що платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, відповідач визнав договір банківського вкладу нікчемним, не зробив включення позивача до переліку та загального реєстру вкладників, що у решті призводить до невідшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

07.07.2016 на адресу суду від відповідача 1 надійшли заперечення на позовну заяву (вх. №20612), у яких посилається на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та вказує, що Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю , змістом та призначенням документами: Перелік складається Уповноваженою особою Фондом, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Тобто, позовна вимога щодо зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до Загального реєстру є безпідставною та необґрунтованою, оскільки Уповноважена особа не наділена вказаними повноваженнями. Крім того, зазначає, що у переданому відповідачем 2 Переліку вкладників була інформація щодо позивача та належних йому до відшкодування коштів в розмірі 8 783,63 грн., які були враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування та 27.10.2015 отримані ОСОБА_1 у відділенні АТ «Ощадбанку». На сьогоднішній день додаткової інформації щодо позивача до Фонду гарантування не надходило. Також пояснює, що ПАТ «Дельта Банк» повідомив письмово позивача листом про нікчемність Договору банківського вкладу згідно із пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», таким чином, позивач є тією особою, яка не набула прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відтак вказана особа правомірно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, адже у разі виявлення ознак нікчемності правочину, вчиненого вкладником, Уповноважена особа не включає таку особу до переліку, оскільки нікчемний правочин не створює правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю. З наведеного у сукупності, на думку відповідача 1, вбачається, що право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду мають фізичні особи - вкладники, які розмістили свої кошти у банку за договором банківського вкладу або банківського рахунку. Враховуючи викладене, вважає, що на час розгляду справи наявний факт існування висновку та рішення відповідача 2 щодо нікчемності договору, укладеного за участю позивача, вказаний договір є нікчемний на дату розгляду цього позову, позивачем не визнано у судовому порядку його дійсність, що відповідно має наслідком втрату коштами на рахунку позивача статусу вкладу, а позивачем - статусу вкладника, який має право на відшкодування за рахунок Фонду, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився, проте 12.07.2016 надіслав на адресу суду клопотання (вх. №21013) про розгляд справи без його участі.

Відповідач 2 позов також не визнав, 05.07.2016 надав до суду заперечення проти позову (вх. №20120), у яких, зокрема, вказує, що операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті у банку, були здійснені в період дії Постанови НБУ №692/БТ від 30.10.2014 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої прийнято рішення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запровадження обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Таким чином, у даному випадку, видача, виплата або перерахування реальних коштів у дійсності не проводилась, натомість на підставі поданих позивачем платіжних документів відбувалось виключення коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення у Фонду обов'язку здійснити виплату гарантованого відшкодування по таких операціям. Зазначає, що у зв'язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» нікчемних договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між банком та фізичними особами - клієнтами після 16.01.2015 включно, за якими кошти були зараховані від інших фізичних осіб, та операції за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 16.09.2015 був винесений наказ тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» №813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» та 23.09.2015 направлено позивачу повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу. Однак, наказом відповідача №836 від 22.09.2015 було прийнято рішення не застосовувати наслідки нікчемності договорів з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено у додатку №5 (зокрема, вказано позивача), кошти на які надійшли від платників, сума залишку на рахунках яких станом на 03.03.2015 становила менше 200 000,00 грн., в частині повернення коштів платникам, які перерахували кошти на вклади за такими Договорами, проводки з повернення коштів були анульовані. Крім того, згідно Додатку №1 до Наказу №15 від 05.10.2015 обмежено рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на суму 120 861,51 грн. (що становить суму вкладу) та НОМЕР_3, що належить позивачу на суму 28,74 грн. (що становить суму нарахованих відсотків в грн.). Крім того, вказує на ту обставину, що у даному випадку ініціатором переводу ОСОБА_4.) фактично було розбито свій рахунок з метою штучного зобов'язання Фонду на відшкодування грошових коштів в межах гарантійного розміру 200 000,00 грн. за рахунок держави, шляхом перерахування означених коштів на рахунки третіх осіб, що власнику вкладу надає можливість, шляхом його дроблення, отримати значно більшу суму, аніж передбачено Фондом. Ураховуючи вищевикладене, вважає, що оскільки на час розгляду справи процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» не завершена, у спірних правовідносинах відповідач діє у межах повноважень, які визначено законодавством, наказ №15 від 05.10.2015 є законним, відповідно, встановлені ним обмеження - чинними, а тому просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 2 проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду письмових заперечень. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлені наступні обставини.

27 лютого 2015 року ОСОБА_1 («Вкладник») уклала з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк», Банк) договір №005-07879-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, відповідно до п. 1.2 якого сума вкладу складає 4 500,00 доларів США. Згідно із п. 1.3, 1.4 цього Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору, та по 28 травня 2015 року включно. Процентна ставка на суму Вкладу становить 5,5 процентів річних.

На виконання даного договору банківського вкладу позивачем 27 лютого 2015 року було внесено на вкладний рахунок суму грошових коштів у розмірі 4 500,00 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46569673, виданої Запорізьким відділенням №8 АТ «Дельта Банк».

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» та з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08 квітня 2015 року та №147 від 03 серпня 2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців по 02 жовтня 2015 року включно.

Згідно протоколу від 15 вересня 2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» №408 від 29.05.2015, комісія вирішила затвердити результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перелік яких наведено в додатку №1 до протоколу, в якому зазначений і договір №020-07977-170215, укладений з позивачем (№2115 переліку). Також запропоновано Уповноваженій особі видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладні рахунки були перераховані іншими фізичними особами, та які є нікчемними згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та щодо застосування наслідків такої нікчемності.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 16.09.2015 №813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено в додатку №1 до цього наказу, зокрема, договір №005-07879-270215, укладений з ОСОБА_1 (№2013 переліку).

Проте, відповідно до наказу відповідача від 22.09.2015 №836 внесено зміни до наказу від 16.09.2015 №813, та додано до Наказу п. 1.5 в наступній редакції: «1.5 Не застосовувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено в додатку №5 до цього наказу, кошти на які надійшли від платників, сума залишку на рахунках яких станом на 03.03.2015 становила менше 200 000,00 грн., в частині повернення коштів платникам, які перерахували кошти на вклади за такими Договорами.

1.5.1 Анулювати проводки по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договрів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів, перелік яких наведено в Додатку №5 до цього Наказу, згідно до реєстру операцій, наведеному в Додатку №6 до цього наказу». Зокрема, договір №005-07879-270215, укладений з ОСОБА_1 (у Додатку №5 за №675 переліку).

На адресу позивача представником АТ «Дельта Банк» направлено повідомлення №8821/1886 від 23.09.2015 про нікчемність правочину, а саме договору банківського вкладу (депозиту) №005-07879-270215 від 27.02.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

02 жовтня 2015 року постановою Правління Національного банку України №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

05 жовтня 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. видано Наказ №15 «Про обмеження здійснення на час ліквідації АТ «Дельта Банк» операцій щодо виплат коштів вкладникам - фізичним особам за відповідними рахунками», зокрема, згідно Додатку №1 до наказу обмежено рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на суму 120 861,51 грн. (що становить суму вкладу) та НОМЕР_3, що належить позивачу на суму 28,74 грн. (що становить суму нарахованих відсотків в грн.).

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідачів із заявами щодо повернення грошових коштів у повному розмірі.

Вважаючи протиправними дії відповідача 2 щодо визнання договору банківського вкладу (депозиту) нікчемним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI. Зокрема, відповідно до частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, уклавши договір банківського вкладу, набув статус вкладника АТ «Дельта Банк» в розумінні статті 2 Закону № 4452 та після прийняття рішення від 02.10.2015 № 684 про ліквідацію зазначеного банку, набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів в межах граничного розміру відшкодування коштів.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452 встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Згідно зазначеної статті уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини шостої статті 27 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення № 14) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктами 2, 3 розділу IV Положення № 14 визначено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

З аналізу змісту наведених законодавчих норм вбачається, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Разом з тим, згідно зі статтею 28 Закону № 4452 Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Між тим, згідно з частиною другою статті 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Частина третя статті 38 Закону визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону № 4452-VI; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідач 2 стверджує, що переказ грошових коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунок позивача відбувся після віднесення Банку до категорії проблемних, що також свідчить про його нікчемність.

Так, відповідно до Постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних.

Згідно з вимогами частин третьої, п'ятої та сьомої статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III (в редакції від 02 серпня 2014 року, чинній на момент винесення Постанови № 692/БТ від 30.10.2014) рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк України протягом 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних має право прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Пунктами 2.1, 2.2 глави 2 розділу II Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1581/21893, в редакції від 11.04.2014, чинній на момент винесення Постанови № 692/БТ від 30.10.2014, встановлено, що з дня віднесення НБУ банку до категорії проблемних Фонд починає здійснювати моніторинг проблемного банку. Моніторинг проводиться Фондом з метою отримання чіткого уявлення про фінансово-господарську діяльність та фінансовий стан проблемного банку, ймовірності його віднесення до категорії неплатоспроможних.

Як пояснив представник відповідача 2, постанова НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних була доведена до відома АТ «Дельта Банк» лише 15 січня 2015 року, тому Уповноважена особа Банку може здійснювати перевірку договорів на предмет нікчемності, укладених після 16 січня 2015 року.

Суд оцінює такі доводи критично, оскільки внаслідок невчасного доведення до керівництва Банку зазначеної постанови вкладники Банку постали у нерівних умовах, оскільки законність угод, які укладались в період з листопада 2014 року по січень 2015 року за наявності діючої постанови НБУ № 692/БТ, сумніву не піддана.

Окрім того, на думку суду, постанова Правління НБУ № 692/БТ стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для НБУ.

Так, АТ «Дельта Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015, тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 27.02.2015, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочин має бути вчинений неплатоспроможним банком.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивача не включено до переліку вкладників у зв'язку із тим, що обставини вчинення правочинів по поточному рахунку позивача свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Так, зокрема кошти на депозитний рахунок, відкритий на ім'я позивача надійшли шляхом безготівкового переказу коштів в доларах США від фізичної особи.

Таким чином, на думку відповідача 2 вказані операції призвели до того, що власник великого вкладу, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами на рахунок позивача, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування.

Відповідач 2 наполягає на нікчемності правочинів, укладених між позивачем та Банком, у зв'язку з чим позивач не був включений до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте суд вважає такі доводи неспроможними, з огляну на наступне.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 228 цього ж Кодексу передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету. Питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Також суд звертає увагу на те, що відповідач визнаючи договір вкладу "нікчемним" виходить за надані йому Законом № 4452-VI повноваження та надає правову оцінку правовідносинам між позивачем та фізичною особою ОСОБА_4, які не стосуються банку і тим більше, в яких банк не є стороною.

Окрім цього, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Проте, про наявність відповідного судового рішення про визнання недійсними договору №005-07879-270215 від 27.02.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та позивачем, суду сторонами не повідомлено.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону №4452-VI встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з пунктом 1 частини шостої зазначеної статті обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Таким чином, обмеження на задоволення вимог вкладників не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, виплати за якими здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідач 2 зазначає про відсутність підстав для включення позивача до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за Фонду, оскільки виплати коштів за його рахунками обмежено на час ліквідації АТ «Дельта Банк» на підставі Протоколу засідання Комісії з перевірки вкладників фізичних осіб від 22.09.2015, про що свідчить витяг з наказу уповноваженої особи Фонду від 05.10.2015 року №15 та витяг з списку осіб, кошти яких заблоковано, однак суд зазначає, що надане законодавством уповноваженій особі Фонду право обмежувати здійснення банком будь-яких операцій не є безумовним, оскільки для реалізації даного права відповідач повинен був мати обґрунтовані підстави для блокування виплат за вкладом позивача, які підтверджені належними доказами.

Водночас доказів та відповідних обґрунтувань на підтвердження наявності обставин, які б зумовлювали відсутність правових підстав для включення позивача до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду, відповідачем суду не надано.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу №005-07879-270215 від 27.02.2015, укладеного між позивачем та АТ «Дельта банк». Ураховуючи вищевикладене, суд вважає протиправними дії відповідача 2 щодо визнання вказаного договору нікчемним, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити його до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 27 Закону №4452-VI протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із пунктами 2, 4 розділу IV ІІІ Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує Загальний реєстр вкладників виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, в зв'язку з відсутністю інформації про ОСОБА_1 у складеному відповідачем 2 переліку вкладників дані про позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування. Після вчинення цих дій здійснюється виплата коштів за рахунок фонду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прав та інтересів позивача не було порушено, адже лише за наслідками вчинення дій саме Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб можуть вчинятися дії Фондом, тобто в цій частині вимоги позову є передчасними та необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на те, що відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача 2 сформувати і надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника АТ «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів за вкладами на підставі договору банківського вкладу (депозиту) за договором №005-07879-270215 від 27.02.2015.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного банку «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) № 005-07879-270215 від 27.02.2015 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1.

Зобов'язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного банку «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича сформувати і надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у вигляді додаткової інформації про вкладників стосовно збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування, у який включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за договором № 005-07879-270215 від 27.02.2015 року.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму судового збору 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак