Справа № 377/323/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/323/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Теремецька Н.Ф. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Славутицького міського суду Київської області від 01 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та просив визнати протиправним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.12.2014 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Славутицького міського суду Київської області від 26.10.2011 №2-а-7336/11/1023 та зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження з примусового виконання постанови Славутицького міського суду Київської області по справі № 2-а-7336/11/1023.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 01 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в даному випадку у державного виконавця не було підстав до закінчення виконавчого провадження, оскільки ним не було вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Славутицького міського суду Київської області від 04 травня 2011 року по справі №2-а-7336/11/2023, яка набрала законної сили, було зобов'язано УПФУ в м. Славутичі Київської області провести перерахунок ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС та особі, яка має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1 на підставі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувати у цьому розмірі, починаючи з 9 лютого 2011 року, до зміни зазначеного розміру відповідним законом чи припинення її виплати внаслідок настання обставин, передбачених законом, з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

На виконання вказаної постанови 26.10.2011 було видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 18.01.2012 на підставі виконавчого листа № 2-а-7336/11/1023 та заяви ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження за №30666146.

29 Березня 2012 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 30666146, вмотивоване тим, що листом начальника УПФУ в м. Славутичі Київської області від 21.02.2012 №612/3 було повідомлено про проведення позивачеві перерахунку пенсії, однак виплата коштів буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 13 травня 2014 року постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області від 29.03.2012 за ВП № 30666146 було скасовано.

17 Вересня 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області на виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 13.05.2014 та у відповідності до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 30666146.

28 Листопада 2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області винесено постанову про накладення штрафу на УПФУ в м. Славутичі Київської області за невиконання рішення суду у розмірі 680 гривень.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області від 14.12.2014 за повторне невиконання рішення суду боржником,- УПФУ в м. Славутичі Київської області, на останнього накладено штраф у розмірі 1360 гривень.

15 Грудня 2014 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №30666146 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього ж Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином, прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом України «Про виконавче провадження».

Так, в ході судового розгляду справи було встановлено, що державним виконавцем були вчинені всі дії, передбачені ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується матеріалами справи.

Подальше перебування виконавчого листа на виконанні у державного виконавця не призвело б до виконання судового рішення, оскільки всі визначені законом заходи ним вже було вчинено, а на виконання будь-яких інших заходів він не уповноважений.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, з метою реалізації п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до зазначеного Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013, подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Отже, колегія суддів зазначає, що позивач в результаті закінчення виконавчого провадження для подальшого виконання рішення суду не позбавлений права повторно пред'явити до управління Державної виконавчої служби відповідні документи, передбачені вищевказаним Порядком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при вчиненні оскаржуваних дій та винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом, а тому підстави для визнання їх протиправними та, відповідно, скасування - відсутні.

Решта ж позовних вимог є похідними від вищевказаних, з огляду на що також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 01 червня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 29 липня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С