Справа № 815/1558/16
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1558/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

-позивача- Хаідер Нагаш ОСОБА_1,

-представник відповідача ОСОБА_2В.(довіреність від 04.05.2016р. №8/5596),

-перекладач - Хамдарт Непа Хабібрахман (сертифікат МГУ, виданий згідно Ліцензії №529295 від 05.08.2010р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Хаідер Нагаш ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Хаідер Нагаш ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування наказу від 16.03.2016р. №51 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобовязання прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач вважає, що оскаржений наказ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову йому в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню оскільки він виїхав з країни походження через переслідування, повязані з його віросповіданням (позивач сповідує іслам шиїтського толку) та у нього наявні умови, зазначені п.1 та п.13 Закону Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту. Позивач зазначав що інформація по країні походження підтверджує небезпечну ситуацію для релігійних меншин на території ОСОБА_3.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що проведеним відповідачем аналізом матеріалів особової встановлено, що зазначені Хаідер Нагаш ОСОБА_1 причини звернення за міжнародним захистом та які є підставою його побоювань ймовірного переслідування у випадку повернення на Батьківщину, є неправдоподібними та заявник викладає принципово різну історію ймовірного переслідування на Батьківщині у заяві, анкеті та протоколі співбесіди. Представник відповідача наголошує, що причиною звернення Хаідер Нагаш ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області є не потреба в міжнародному захисті, а необхідність отримання документів для легального перебування на території України та офіційного працевлаштування в Україні, що підтверджується протоколом співбесіди від 16.03.2016р. Також, представник відповідача зазначав, що позивач, ані під час перебування на Батьківщині, ані перебуваючи поза межами країни своєї громадянської належності не зазнавав і не зазнає жодних переслідувань за конвенційними ознаками визначення статусу біженця у відповідності до вимог п.1ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту. Окрім цього, на Батьківщині у позивача залишились проживати: мати, батько, чотири брати та дві сестри, яким нічого не загрожує та переслідувань не відбувається.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Хаідер Нагаш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_3, за віросповіданням мусульманин-шиїт, за національністю пакистанець, неодружений.

12.04.2015р. позивач виїхав з ОСОБА_3 до Росії, де проживав близько одного року. З Росії (м. Москва) до України (м.Київ) потрапив автомобілем, кордон перетнув нелегально, пішки. У м. Києві перебував близько 15-16 днів, після чого прибув до м.Одеса.

19.02.2016р. Хаідер Нагаш ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.81-83).

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16.03.2016р. №51, на підставі висновку провідного спеціаліста відділу по роботі з біженцями управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Одеській області ОСОБА_4, відповідно до ст.8 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту було відмовлено Хаідер Нагаш ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.68).

Відповідно до зазначеного висновку від 16.03.2016р. міграційною службою було встановлено, що проведеним аналізом матеріалів особової справи заявника можливо встановити, що обставини, які він вказав як причини звернення за міжнародним захистом та які є підставою побоювань ймовірного переслідування у випадку повернення на Батьківщину, визнаються неправдоподібними. Крім того, в історії , що була викладена шукачем захисту з приводу ймовірних переслідувань у ОСОБА_3, міститься низка суттєвих розбіжностей, що вказують на введення в оману представників міграційної служби, задля прийняття вигідного для себе рішення. Причиною свого звернення до ГУДМС в Одеській області шукач захисту називає не потребу в міжнародному захисті, а необхідність отримання документів для легального перебування на території України, потребу офіційного працевлаштування в Україні. При цьому він не може назвати причини неможливості повернення на Батьківщину. Разом з тим, ані під час перебування на Батьківщині, ані перебуваючи поза межами країни своєї громадянської належності не зазнавав і не зазнає жодних переслідувань за конвенційними ознаками визначення статусу біженця у відповідності до вимог п.1ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту. (а.с.69-80).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту від 08.07.2011р. №3671-VI біженець це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

ОСОБА_5 з п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті.

Пунктом 13 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту встановлено, що особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

ОСОБА_5 абз.5 ст. 6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту особа, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, відсутні.

ОСОБА_5 з ч.7 ст.7 Закону до заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, або такі документи є фальшивими, він повинен повідомити про цю обставину в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також викласти причини виникнення зазначених обставин.

Як встановлено у ході розгляду справи, причиною виїзду з країни громадянської належності Хаідер Нагаш ОСОБА_1 зазначено те, що у ОСОБА_3 існують проблеми між шиїтами та сунітами, вони полягають у тому, що у шиїтів існують проблеми з тими, хто сповідує релігію «вахабі», коли шиїти святкують свята, представники «вахабі» насміхаються над шиїтами, завязуються бійки.

На підтвердження обґрунтованості підстав для задоволення позовних вимог позивач наголошує, що не бажає повертатися до ОСОБА_3, оскільки побоюється за те, що знову буде приймати участь у бійках з представниками «вахабі» та через те, що хоче працевлаштуватись на території України. Крім того, після повернення до ОСОБА_3 є ймовірність того, що його вбє представник «вахабі» на імя Усман, у звязку з тим що шукач захисту під час однієї з сутичок вдарив його сина ОСОБА_6.

Відповідно до протоколу співбесіди від 16.03.2016р. Хаідер Нагаш ОСОБА_1 на питання «В яких саме конфліктах з представниками вахабітів Ви приймали участь?» зазначав, що «Ми просто один одного не полюбляємо», на питання «Чому Ви вирішили поїхати до України?» надано відповідь «Через те, що я став учасником бійки з таджиками», що ставить під сумнів дійсність причин побоювання повернення до ОСОБА_3.

ОСОБА_5 Західного регіонального управління Чернівецького прикордонного загону №П/43-2206 від 03.03.2016р., адресованого начальнику Управління Державної міграційної служби України в Одеській області, 03.03.2016р. о 04:40 год. Прикордонним нарядом «Прикордонний патруль», на території Береблечанської сільської ради, Глибоцької ради Чернівецької області, на лінії 250 метрів від лінії державного кордону було затримано трьох громадян ОСОБА_7 Республіки ОСОБА_3, зокрема Хаідер Нагаш ОСОБА_1, за спробу незаконного державного кордону із України в Румунію.(а.с.116-117)

Крім того, з протоколу співбесіди з громадянином ОСОБА_3 Хаідер Нагаш ОСОБА_1 від 16.03.2016р. та анкети від 12.03.2016р. вбачається , що дійсною причиною виїзду позивача із країни громадянського походження є економічна вигода. Так на питання «Чому ви вирішили залишити територію України та виїхати до Румунії?» позивач надав відповідь «Не могли працевлаштуватися та знайти житло на території України» та під час пояснень на питання «Через які країни і міста прямували?» позивачем зазначено «… десь чув, що Україна краще за Росію, тому вирішив поїхати до України».

Зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави вважати історію позивача щодо причин неможливості повернення до ОСОБА_3 неправдивою та надуманою з метою легалізації перебування на Україні у пошуках кращих умов життя.

ОСОБА_8 Європейського Союзу Щодо мінімальних стандартів для кваліфікації громадян третіх країн та осіб без громадянства як біженців або осіб, що потребують міжнародного захисту за іншими причинами, а також суті захисту від 29.04.2004 № 8043/04 містить наступні фактори, які повинні досліджуватись з наведеного вище питання: реальна спроба обґрунтувати заяву; надання усіх важливих фактів, що були в розпорядженні заявника та обґрунтування неможливості надання інших доказів; зрозумілість, правдоподібність та несуперечливість тверджень заявника; заявник подав свою заяву про міжнародний захист якомога раніше; встановлено, що заявник заслуговує на довіру.

З огляду на викладене, суд вважає, що обґрунтування позову та викладені Хаідер Нагаш ОСОБА_1 у матеріалах справи обставини є суперечливими та не містять жодних ознак наявності умов для визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Разом з тим, перевірка по країні походження вказує на відсутність загрози життю позивача, або інших критеріїв, які відповідають критеріям п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

ОСОБА_5 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Хаідер Нагаш ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 158 163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову Хаідер Нагаш ОСОБА_1 -відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.07.2016р.

Суддя К.О. Танцюра

У задоволені адміністративного позову Хаідер Нагаш ОСОБА_1 -відмовити.

25 липня 2016 року.