Справа № 803/155/16
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

27 липня 2016 року Справа № 803/155/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Апеляційного суду Волинської області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовано наступними обставинами.

Постановою Верховної Ради України від 21 листопада 1992 року № 2815-XII "Про обрання суддів обласних та Київського міського судів України" позивача обрано членом Волинського обласного суду, а наказом Волинського обласного суду від 27 листопада 1992 року № 1-126/15 її прийнято на посаду члена судової колегії в кримінальних справах Волинського облсуду в порядку переведення.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VIII "Про звільнення суддів" позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у зв'язку з поданням заяви про відставку; наказом Апеляційного суду Волинської області від 03 серпня 2015 року № 9.7/21 - звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

При звільненні позивачу не виплачена вихідна допомога на підставі статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла до 27 березня 2014 року. Відповідач - апеляційний суд Волинської області обгрунтував відмову у виплаті вихідної допомоги відсутністю у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній на дату звернення (грудень 2015 року), норми про виплату вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою.

Рішення відповідачів про відмову у виплаті вихідної допомоги позивач вважав протиправним, мотивуючи наступним.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною першою статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" статтю 136 виключено.

Проте, згідно із частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Право на отримання вихідної допомоги судді при виході ним у відставку випливає і зі змісту пункту 6.4 Європейської хартії від 10 липня 1998 року про закон "Про статус суддів", Рекомендацій (2010) Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року, якими встановлено, що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дій стимулів, через які можна впливати на їх рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Так само Конституційний Суд України в рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 вказав на гарантування суддям належної оплати праці, щомісячного грошового утримання, вихідної допомоги при виході у відставку, і що ці положення узгоджуються з вимогами міжнародних актів про незалежність суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, які є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. За своїм конституційним змістом вони встановлюють принцип заборони скасування чи зниження досягнутого рівня змісту та обсягу гарантій незалежності суддів.

Крім того, позивач посилається на обмеження її, як судді, прав і свобод, що може мати місце лише у випадках, прямо передбачених Основним Законом України. Так, працюючи тривалий час суддею, позивач законно очікувала справедливої оцінки її роботи з боку держави, а також передбачених нею гарантій і компенсацій за працю.

Забезпечення принципу правомірних (законних) очікувань підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, а саме рішеннями у справах "Федоренко проти України", "Пайн Бері Девелопмент ЛТД. та інші проти Ірландії" щодо тлумачення поняття "майно" та законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права власності", що означає очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого у разі, якщо особу прямо не виключено з кола осіб, які є носіями відповідного права.

На підставі наведеного, для відновлення порушеного права позивач просила визнати протиправною відмову Апеляційного суду Волинської області у виплаті вихідної допомоги у зв'язку з відставкою; зобов'язати апеляційний суд Волинської області і Державну судову адміністрацію України, як головного розпорядника коштів, нарахувати і виплатити вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання (а.с. 89, 90), подали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 20, 72, 91).

27 листопада 2016 року представником відповідача Апеляційного суду Волинської області Підгайною О.М. подано суду клопотання про зупинення провадження у справі для звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року в частині виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (а.с. 91).

Суд вважає, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

В Конституції України, зазначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8 Конституції України). Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (стаття 64 Конституції України). Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Положеннями пункту 3.1 рішення № 10-рп/2013 Конституційного Суду України по справі № 1-1/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII Прикінцеві положення, абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII Перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI з наступними змінами, передбачено, що аналіз розділу VІІІ Конституції України та Закону № 2453 дає Конституційному Суду України підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання і гарантій недоторканості, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

В пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2013, вказано, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків.

Враховуючи наведені положення Конституції України та Рішення Конституційного Суду України не допускається звуження чи обмеження прав і свобод, інакше ніж у випадках, прямо передбачених Основним Законом України.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року, виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року, чим обмежено право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до частини п'ятої статті 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пункті 2 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до статті 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Дослідивши зміст позовної заяви, з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають в контексті доводів позивача положення Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року в частині виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року наведеним вище положенням Конституції України та у зв'язку з необхідністю з'ясування питання щодо їх конституційності, забезпечення застосування при вирішенні спору норм Закону, які відповідають Конституції України, а також з метою забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положення підпункту 1 пункту 28 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" про виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Конституції України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання щодо внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року, а саме: підпункту 1 пункту 28 Розділу ІІ в частині виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року статті 21, частині другій та третій статті 22, частині першій статті 64, частині першій статті 126 Конституції України в їх системному взаємозв'язку.

Керуючись частиною п'ятою статті 9, пунктом 3 частини першої статті 156, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" та прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення.

Звернутися до Верховного Суду України із ухвалою суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року, а саме: підпункту 1 пункту 28 Розділу ІІ в частині виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року статті 21, частині другій та третій статті 22, частині першій статті 64, частині першій статті 126 Конституції України в їх системному взаємозв'язку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова