Справа № 336/9197/15-а(2-а/336/30/2016)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2016 рокусправа № 336/9197/15-а(2-а/336/30/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

в с т а н о в и В:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач) про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком на загальних підставах з 02 грудня 2015 року, зобов'язавши Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити пенсію за віком на загальних підставах з 02 грудня 2015 року відповідно до ст. 26, ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2016 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив, постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2016 року скасувати та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 15 вересня 2009 року отримував пенсію за віком, призначену на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV. Досягнувши пенсійного віку, 02.12.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.10).

Відповідач Листом від 11.12.2015 року №275/А-1 повідомив позивача про те що, первинно йому вже призначено пенсію за віком довічно, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та в подальшому неодноразово здійснено перерахунок пенсії (а.с.11).

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

За Законом України «Про пенсійне забезпечення» призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пільги дострокового виходу на пенсію за віком (Список 2) визначається ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці. - за Списком №2 виробництв, робіт. професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів Україні, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, порядок обчислення стажу роботи та заробітку відбувається відповідно до Закон № 1058-IV.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за цим законом призначаються наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Оскільки, позивачу у 2009 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), яка неодноразово перераховувалася за нормами Закону № 1058-IV, та його повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, є необґрунтованою, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2016 року

-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук