Справа № 817/417/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2016 р.Р і в н е 817/417/16
14год. 45хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про зобов'язання зарахувати йому до вислуги років час навчання в Рівненському автотранспортному технікумі за період з 26.06.1991 року по 20.06.1992 року, з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та провести перерахунок вислуги років відповідно до внесених змін.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне.

Так, на думку позивача, йому до вислуги років для призначення пенсії відповідачем не було зараховано період навчання в Рівненському автотранспортному технікумі з 01.09.1987 до 22.06.1992. Вважає, що зазначений факт суперечить нормі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанові Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" від 17.07.1992 №393.

Вказує і на те, що не погоджуючись із зазначеними нарахуваннями вислуги років письмово звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області Максимова С.В. із звернення щодо зарахування періоду його навчання у Рівненському автотранспортному технікумі з 26 червня 1991 року по 22 червня 1992 року до вислуги років, однак йому було відмовлено, оскільки Рівненський автотранспортний технікум - Рівненський аграрний коледж Національного університету водного господарства та природокористування, відноситься до вищих навчальних закладів, в якому надаюся освітні послуги з надання вищої освіти, лише з 2013 року.

Позивач вказує на обставину, що технікуми відносяться до вищих навчальних закладів, які надають вищу освіту, вже з 26 серпня 1991 року, а тому період навчання особи в технікумі з 26.08.1991 по 22.06.1992 рік, незалежно від отриманого випускником диплому, прирівнювався законодавцем до здобуття ним вищої освіти.

Відповідач позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.54-56).

У своєму запереченні вказує, що питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справі та членам їхніх сімей» (далі - постанова № 393).

Зазначає, що відповідно до аналізу норм вказаних законодавчих актів та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону № 2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Відповідач звертає увагу, на постанову Верховного Суду України від 10.03.2015, де висловлена правова позиція, що якщо після закінчення цивільного вищого навчального закладу особі не присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, то таке навчання не може бути зараховано до вислуги років для призначення пенсії йому як військовослужбовцю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити повністю.

Відповідач, у судове засідання 14.07.2016 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду вважається повідомленим належним чином на підставі розписки уповноваженого представника, подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Судом не визнавалася обов'язковою явка відповідача, а відтак, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, проведення судового розгляду здійснюється за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 з 29 березня 1993 року по 05 листопада 2015 року працював в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до наказу УМВС України в Рівненській області від 05.11.2015 №345 о/с майора міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх прав у запас Збройних сил за п.64 «а» (за віком) (а.с. 22).

Матеріалами справи встановлено, що згідно з розрахунком на 05.11.2015 вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 24 роки 06 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 08 місяців 14 днів (а.с. 20-22).

Не погоджуючись із зазначеними нарахуваннями вислуги років 19 лютого 2016 року позивач письмово звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області Максимова С.В. із звернення щодо зарахування періоду його навчання у Рівненському автотранспортному технікумі з 26 червня 1991 року по 22 червня 1992 року до вислуги років (а.с. 23-24).

Згідно листа Головного управління національної поліції Рівненській області від 01.03.2016 11/К-257 «Про надання відповіді» в зарахуванні до вислуги років часу навчання позивача в Рівненському автотранспортному технікумі відмовлено на підставі того, що Рівненський автотранспортний технікум - нині Рівненський аграрний коледж Національного університету водного господарства та природокористування, відноситься до вищих навчальних закладів, в якому надаюся освітні послуги з надання вищої освіти, лише з 2013 року.

На думку суду відмова Головного управління національної поліції Рівненській області в зарахуванні позивачу до вислуги років часу навчання в Рівненському автотранспортному технікумі за період з 26.06.1991 року по 20.06.1992 року, з розрахунку один рік навчання за шість місяців служби є правомірною, прийнятою у спосіб та у межах компетенції суб'єкта владних повноважень.

Так, судом встановлено і не заперечується відповідачем факт навчання ОСОБА_2 в Рівненському автотранспортному технікумі з 01.09.1987 до 22.06.1992 (а.с.11, 12,15).

З архівної довідки, доданої до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 навчався в Рівненському автотранспортному технікумі за спеціальністю «Технічне обслуговування і ремонт автомобілів», денна форма навчання, з 01.09.1987 (наказ №65-у від 22.08.1992) до 22.06.1992 (наказ №69-н від 22.06.1992). У травні 1988 року ОСОБА_2 була надана академічна відпустка на період служби у лавах Радянської Армії (нак. №48-у від 26.05.88); з 01.09.1990 ОСОБА_2 поновлений у число студентів технікуму після закінчення строкової служби (нак.№80-у від 01.09.90); Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 20.06.92 (протокол №3) ОСОБА_2 присвоєна кваліфікація технік-механік та виданий диплом молодшого спеціаліста ПТ-1 №873510.

Разом з тим, встановлено, що позивачу - ОСОБА_2 згідно наказу УВС за №31 о/с від 29.03.1993 присвоєно звання молодшого сержанта міліції. Крім того, як свідчить послужний список позивача, перше офіцерське звання лейтенант міліції присвоєно 31.10.1995 згідно наказу МВС України за №653 о/с.

При цьому, як вбачається з наданого відповідачем послужного списку (а.с.68) ОСОБА_2 у період з 17.08.1992 по 24.03.1993, тобто після закінчення Рівненського автотранспортного технікуму, працював слюсарем у Рівненському тролейбусному управлінні.

Приймаючи рішення по суті позовних вимог суд виходив з наступного.

Питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом № 2262-XII та постановою № 393.

Відповідно до частини другої статті 17 зазначеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до вислуги років особам офіцерського складу при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічний порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, встановлено і в пункті 2 постанови № 393.

У наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Тим самим, на підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, суд вважає, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону № 2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

У свою чергу, також слід відмітити, що вказану позицію підтримує Верховний суд України у постанові від 10.03.2016 року у справі 21-411а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У ході розгляду справи встановлено, що позивач закінчив навчання у Рівненському автотранспортному технікумі 22.06.1992 в навчальному закладі, який не є тим закладом, після якого присвоюється офіцерське звання, а спеціальне звання «лейтенант міліції» йому було присвоєно 31.10.1995 року.

Таким чином, оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, то таке навчання не може бути зараховано до вислуги років, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Зважаючи на наведене вище, суд приходить до висновку, що дії відповідача узгоджуються з критеріями поведінки суб'єкта владних повноважень, встановленим ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.