Справа № 809/2000/13-а
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2016 р. м. Київ К/800/25061/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Моторного О.А.

Сіроша М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2013

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014

у справі № 809/2000/13-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Шкіряник»

до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

про визнання неправомірними дій та бездіяльності

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Шкіряник» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Шкіряник») звернулося до суду з позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі по тексту - відповідач, Долинська ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області) про визнання неправомірними дій та бездіяльності.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2013 позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо неприйняття податкового повідомлення-рішення за наслідками акту перевірки від 27.05.2013. Визнано неправомірними дії відповідача щодо включення в рядок 25 Декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за липень 2012 року суми 129804,00 грн. Визнано неправомірними дії відповідача щодо включення в рядок 25 Декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за серпень 2012 року суми 331023,00 грн. Визнано неправомірними дії відповідача щодо включення в рядок 25 Декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за вересень 2012 року суми 138816,00 грн. Визнано неправомірними дії відповідача щодо включення в рядок 25 Декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за жовтень 2012 року суми 253730,00 грн. Визнано неправомірними дії відповідача щодо включення в рядок 25 Декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за листопад 2012 року суми 34584,00 грн. Визнано неправомірними дії Долинської оДПІ щодо включення в рядок 25 Декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за грудень 2012 року суми 120293,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо внесення змін до 25 рядка декларації по ПДВ ПАТ «Шкіряник» за липень-грудень 2012 року, на загальну суму 1008250,00 грн. (липень - 129804,00 грн.; серпень - 331023,00 грн.; вересень - 138816,00 грн.; жовтень - 253730,00 грн.; листопад - 34584,00 грн.; грудень - 120293,00 грн.). В решті позовних вимог - відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 27.05.2013 №775/220/22173327 «Про результати виїзної планової перевірки ПАТ «Шкіряник» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2012».

В акті перевірки зазначено порушення позивачем вимог п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого позивачем занижено до сплати в бюджет податку на додану вартість на суму 1008250,00 грн., за липень 2012 року суми 129804,00 грн., за серпень 2012 року суми 331023,00 грн., за вересень 2012 року суми 138816,00 грн., за жовтень 2012 року суми 253730,00 грн., за листопад 2012 року суми 34584,00 грн., за грудень 2012 року суми 120293,00 грн.

На підставі акту перевірки не було винесено податкового повідомлення-рішення. Однак відповідачем включено в рядок 25 Декларації по ПДВ за липень 2012 року суми 129804,00 грн., в рядок 25 Декларації по ПДВ за серпень 2012 року суми 331023,00 грн., в рядок 25 Декларації по ПДВ за вересень 2012 року суми 138816,00 грн., в рядок 25 Декларації за жовтень 2012 року суми 253730,00 грн., в рядок 25 Декларації по ПДВ за листопад 2012 року суми 34584,00 грн., та в рядок 25 Декларації по ПДВ за грудень 2012 року суми 120293,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач жодних податкових повідомлень-рішень не виносив, а дії щодо зменшення податкового зобов'язання та податкового кредиту вчинив на підставі акту перевірки, який містить тільки доказову інформацію і жодним чином не є рішенням суб'єкта владних повноважень на підставі якого можна вчиняти дії щодо суб'єкта господарювання. Також, суд першої інстанції виходив з того, що у разі надходження до органу ДПС ухвали адміністративного суду до АС «Аудит» заноситься інформація щодо дати отримання органами ДПС ухвали про відкриття провадження у справі. Інформація про оскарження експортується з АС «Аудит» до АІС «Облік податків та платежів», на підставі чого сума грошового зобов'язання виключається із картки особового рахунка платника податків та переноситься до окремого реєстру, де вона міститься до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в частині позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо неприйняття податкового повідомлення-рішення за наслідками акту перевірки, мотивував соє рішення тим, що прийняття податкового повідомлення рішення є правом посадової особи податкового органу, а не його обов'язком з врахуванням дисциплінарної та кримінальної відповідальності. В іншій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції

Колегія суддів вважає як доводи суду першої інстанції, так і доводи суду апеляційної інстанції передчасними, виходячи з таких підстав.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 N 984 встановлено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов'язань визначено статтею 54 Податкового кодексу, та відповідно до п.п. 54.3.2 встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Аналіз наведених норм права свідчить, що за результатами перевірки податковий орган може визначати суму грошового зобов'язання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення. З таких підстав, внесення коригування самостійно податковим органом в податкову звітність платника податку не передбачено діючим законодавством, а тому такі дії відповідача правомірно розцінено судами попередніх інстанцій як протиправні.

Про те, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях залишено поза увагою, яким чином відбулось коригування податкової звітності, оскільки податковий орган не може включити або виключити суму до певного рядка податкової декларації позивача, коригування показників податкової звітності може мати місце у відповідних автоматизованих інформаційних облікових системах органів державної податкової служби та у картці особового рахунку платника податку до якої заносяться відповідні показники податкової декларації. Тобто, для з'ясування порушення прав позивача та визначення вірності обрання позивачем способу захисту порушеного права, або відсутності такого порушення, судам обов'язково необхідно встановити наявність відповідного коригування податкової звітності та вплив такого коригування на облік показників податкової звітності позивача, шляхом витребування відповідних доказів, зокрема облікової картки позивача, витягів з інформаційної системи «Податковий блок» - «Реєстрація ПП», «Обробка податкової звітності та платежів», «Податковий аудит», «Аналітична система», «Облік платежів» тощо.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому.

Відповідно до п. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки, передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, постанова та постанова у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2013 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2014 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.А. Моторний
(підпис)М.В. Сірош