Справа № 804/4363/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
25 липня 2016 р.Справа №804/4363/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Степаненко В.В., розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, -
12 липня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення від 25.02.2016 р. №4102-10/47, зобов'язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 14.07.2016 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» було залишено без руху.
20 липня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» звернулось до суду із клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення нарахування пені згідно статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за порушення строків, передбачених статтями 1 та 2 цього Закону або встановлених Національним банком відповідно до статті 1 і 2 цього Закону для запобігання унеможливлення подальшого розгляду справи.
Згідно до реєстру передачі справ судді від 20.07.2016 року №1854/16 матеріали вказаного клопотання про забезпечення позову у зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному передано на розгляд судді Степаненко В.В. 25 липня 2016 року.
Відповідно до частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
В обґрунтування заявленого клопотання позивачем не наведено жодних обставин, що б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому.
Також суд зазначає, що характер заявленої вимоги про забезпечення адміністративного позову свідчить про бажання позивача спрямувати суд ухвалити рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Згідно частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Таким чином, позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.
Згідно із пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Також, згідно із пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам слід мати на увазі, що забезпечення адміністративного позову у спосіб не передбачений Законом є неприпустимим, оскільки це є вихід за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, суд доходить висновку, що заявлений у вищевказаному клопотання товариством з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» спосіб забезпечення адміністративного позову не відповідає приписам статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».
Поряд із цим, заявленим способом забезпечення позову позивач фактично до вирішення спору по суті намагається отримати висновок суду щодо протиправності рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.02.2016 року №4102-10/47 про відмову позивачу у видачі висновку щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією, що є предметом розгляду справи по суті.
З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи заявлене клопотання, не мають ознак очевидності та підлягають доведенню у судовому засіданні під час розгляду справи по суті, а тому підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у клопотанні, відсутні, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання.
Керуючись пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,-
У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко