Справа № 826/150/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2016 року № 826/150/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Прокуратури Автономної Республіки Крим, Генеральної прокуратури України
про поновлення на роботі
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Прокуратури Автономної республіки Крим, Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу від 30.11.2015 № 316 к, поновлення на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції прокуратури Автономної республіки Крим; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місць звернення до негайного виконання.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, проведеним у порушення вимог статті 42 Кодексу законів про працю України, з тих підстав, що відповідачем допущено порушення норм трудового законодавства, оскільки не запропоновано вакантних посад та не враховано переважного права позивача на залишенні на роботі.

Відповідачі заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Наказом прокурора Автономної республіки Крим від 30.11.2015 №316к молодшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Автономної республіки Крим з 30.11.2015у зв'язку із скороченням штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Оскільки Законом України "Про прокуратуру" не передбачений порядок звільнення працівників у випадку ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, в даному випадку застосуванню підлягають загальні норми Кодексу законів про працю України.

Згідно із приписами статті 51 Кодексу законів про працю України вбачається, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини першої та другої статті 492 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Частиною третьою статті 492 Кодексу законів про працю України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З системного аналізу викладеного вбачається, що власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за два місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а також довести до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Генерального прокурора України від 15.07.2015 № 37ш у структурі та штатному розписі прокуратури АР Крим ліквідовано: відділ нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організовано злочинністю і корупцією; відділ нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні: старшого прокурора прокуратури з питань роботи з кадрами; старшого прокурора прокуратури з питань організації роботи, контролю виконання, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань: старшого прокурора прокуратури з питань правового забезпечення доступу до публічної інформації та розгляду звернень громадян; старшого прокурора прокуратури з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів; старшого прокурора прокуратури з питань нагляду за додержанням законів у сфері транспорту; старшого прокурора прокуратури з питань захисту прав і свобод дітей.

Цим же наказом у штатному розписі прокуратури АР Крим скорочено посади: заступника начальника відділу представництва інтересів громадян та держави в суді; головного спеціаліста відділу фінансування та бухгалтерського

обліку; головного спеціаліста 2 категорії секретаріату.

Утворено у структурі та штатному розписі прокуратури АР Крим відділ нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції та установлено у ньому 4 посади, а саме: начальник відділу - 1; прокурор відділу - 3. У структурі та штатному розписі прокуратури АР Крим посади: прокурора прокуратури з питань роботи з кадрами; прокурора прокуратури з питань організації роботи, контролю виконання, статистики та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань; прокурора прокуратури з питань правового забезпечення доступу до публічної інформації та розгляду звернень громадян; прокурора прокуратури з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо.

Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Аналогічна позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 09 грудня 2010 року №К-20764/08.

Отже, у структурі та штатному розписі Прокуратури Автономної республіки Крим ліквідовано вісім структурних підрозділів, у тому числі відділ нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організовано злочинністю і корупцією, загальну штатну чисельність ліквідованих підрозділів зараховано до резерву Генеральної прокуратури України. Отже, в даному випадку має місце фактичне скорочення штату Прокуратури Автономної республіки Крим.

З матеріалів справи вбачається, що позивача 04.08.2015 попереджено про звільнення із займаної посади у зв'язку із скороченням з 05.10.2015 та ознайомлено з переліком вакантних посад в прокуратурі Автономної республіки Крим.

Оскільки попередження про вивільнення та перелік вакантних посад містять підписи позивача, отже доводи, що позивачу не пропонувались вакантні посади є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Докази погодження позивача на переведення на запропоновані посади в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушення відповідачем статті 492 Кодексу законів про працю України при прийнятті оскаржуваного наказу.

Згідно з частиною першою статті 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до частини другої статті 42 Кодексу законів про працю України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, в тому числі, сімейним - при наявності двох і більше утриманців; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що на вакантні посади Прокуратури Автономної республіки Крим було призначено: ОСОБА_2 (прокурора прокуратури з питань роботи з кадрами), ОСОБА_3 (прокурора прокуратури з питань організації роботи, контролю виконання, статистики та ведення Реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_4 (начальника відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції). З матеріалів справи вбачається, що позивач не вказує на порушення відповідачами норм Закону України «Про прокуратуру» та Кодексу законів про працю України, отже правомірність призначення зазначених осіб на вказані посади судом не досліджується.

Щодо доводів позивача, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 призначено в порушення норм законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 3.4 ч. 3 наказу Генерального прокурора України від 15.09.2014 № 2гн «Про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України» укомплектовувати прокуратури міст з районним поділом, апарати прокуратур обласного рівня та Генеральної прокуратури України, як правило, за рахунок працівників, які до призначення на посаду, зокрема, в апарат прокуратури обласного рівня мають стаж роботи в органах прокуратури не менше трьох років.

Судом витребувано матеріали особових справ позивача та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10 за результатом аналізу яких встановлено, що ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на час їх призначення дійсно мали стаж роботи в органах прокуратури менше трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для призначення зазначених осіб на вказані посади слугували подання керівників відповідних відділів.

Судом встановлено, що призначення ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, відбулось до попередження позивача про звільнення у зв'язку із скороченням, отже в даному випадку не може йти мова про наявність переважного права при вирішенні питання щодо залишення на роботі.

Щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 судом встановлено, що останніх було попереджено про наступне вивільнення з 05.10.2015 та ознайомлено з переліком вакантних посад та вказані особи написали рапорти про їх призначення на вакантні посади.

Проте, враховуючи, що позивачу при попередженні про вивільнення було запропоновано вакантні посади та позивач не погодилась на призначення на такі посади, суд вважає, що відповідачем дотримано порядок вивільнення працівників, встановлений статтею 42 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення відповідачем норм ст. 42, 492 Кодексу законів про працю України при прийнятті оскаржуваного наказу, отже позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда