Справа № 320/3209/16-а
Суддя: Фомін В. А.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.07.2016
Справа № 320/3209/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Фоміна В.А.,

при секретарі Захаровій І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

Про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що вона перебуває на обліку у відповідача і з 2006 року отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про державну службу». З 2006 року і по теперішній час позивачка перебуває на службі в органах місцевого самоврядування.

Позивач вказує, що з 01 квітня 2015 року їй була припинена виплата пенсії за віком на підставі Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». 25 березня 2016 року з питання відновлення їй пенсії позивачка звернулася до відповідача. Але листом від 28 березня 2016 року їй було відмовлено з посиланням на Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та повідомлено про неможливість виплати пенсії, призначеної за віком, при одночасному перебуванні на службі в органах місцевого самоврядування, та тільки після звільнення з роботи виплату пенсії відповідно до цього Закону буде поновлено.

Позивачка вважає, що відмова відповідача не відповідає вимогам законодавства України та завдає суттєву шкоду її правам та законним інтересам.

Тому вона просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсі за віком та зобовязати відповідача відновити їй з 01 червня 2015 року виплату пенсії за віком.

В судове засідання зявилась позивачка та представник відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог позивача заперечувала в повному обсязі та суду пояснила, що на підставі особистої заяви від 14 квітня 2006 року позивачці було довічно призначено пенсію за вислугою років. Згідно заяви від 29.04.2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493). Відповідно до документів пенсійної справи ОСОБА_1 на даний час вона працює на посаді державного службовця в органі місцевого самоврядування. У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIIІ, позивачці, тимчасово, з 01 квітня 2015 року пенсія не виплачується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIIІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 етап і 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Також внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди І та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій. особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, згідно Закону України № 911-VII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у якій цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" та статті 37 Закону України «Про державну службу», яким абзаци перший та другий викладено в такій редакції: «тимчасово, у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій. осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Вказаний закон є чинним, його положення не було визнано неконституційними. Представник відповідача вказує, що законодавчо встановлено тимчасову заборону виплати з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року пенсій призначених особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі державним службовцям у період служби в органах місцевого самоврядування. А тому в діях відповідача не вбачає протиправності та неправомірності щодо припинення виплати позивачці пенсії за віком. Просить суд відмовити в задоволенні позову позивача в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу з 14 квітня 2006 року призначено довічно пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". З 14 квітня 2016 року вона працює в органах місцевого самоврядування і є державним службовцем.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІ від 02.03.2015 року, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій для пенсіонерів, які працюють на посадах державних службовців.

Листом відповідача № 75/Д-7 від 28.03.2016 позивачу було відмовлено у поновлені виплати пенсії. /а.с. 10-11/

Статтею 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що призупинення виплати пенсії позивачу було здійснено в звязку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 до абзацу 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були внесені зміни, відповідно до яких тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (надалі - Закон № 213 ) у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу»; «Про прокуратуру»; «Про судоустрій і статус суддів»; «Про статус народного депутата України»; «Про Кабінет Міністрів України»; «Про судову експертизу»; «Про Національний банк України»; «Про службу в органах місцевого самоврядування»; «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01.06.2015 року не був прийнятий закон, вказаний в п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, з вказаної дати втратили чинність норми законів України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, особам, які підпадають під дію цих Законів, пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.2ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

За загальним правилом установленим ч.1ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Крім того, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тому суд вважає необхідним визнати протиправними дії Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком та зобовязати Мелітопольське Об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ від 07.06.2001 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17-19, 69-71, 99, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобовязати Мелітопольське Об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи - 37927773, місцезнаходження юридичної особи: 72319 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Крупської, 2) відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.А. Фомін