Справа № 816/659/16
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 р.Справа № 816/659/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 816/659/16

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України третя особа Міністерство оборони України

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, третя особа Міністерство оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо відмови у складенні та наданні висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

- зобов'язати Полтавський обласний військовий комісаріат скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат скласти та надіслати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи..

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, під час проходження військової служби позивач в складі радянських військ був направлений до Демократичної Республіки Афганістан з 09 лютого 1983 року по 16 лютого 1984 року.

Довідкою Полтавської обласної МСЕК від 02 лютого 2009 року № 0254736 позивачу в зв'язку із пораненням, отриманим при виконанні інтернаціонального обов'язку в період бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан, з 02 лютого 2009 року встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 18).

Згідно довідки Полтавської обласної МСЕК від 01 грудня 2011 року № 0196268 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 01 грудня 2011 року в зв'язку із поранням, отриманим при виконанні інтернаціонального обов'язку в період бойових дій на території Демократичної республіки Афганістан ( а.с. 19).

Довідкою Полтавської обласної МСЕК від 20 листопада 2014 року № 0481248 позивачу безстроково встановлено ІІ групу інвалідності з 18 листопада 2014 року в зв'язку із поранням, отриманим при виконанні інтернаціонального обов'язку в період бойових дій при проходженні військової служби (а.с. 20).

05 листопада 2015 року позивач звернувся до Полтавського ОВК з вимогою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 09 листопада 2015 року № 10/654 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для виплати останньому одноразової грошової допомоги (а.с. 16-17).

Не погоджуючись з відмовою Полтавського ОВК у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у реалізації права позивача на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги" відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Приписами статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно приписів пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти

Відповідно до приписів частини 1 статті 16 вказаного Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами частини другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час первісного встановлення інвалідності позивачу 18.04.2012 року) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту п'ятого частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності другої групи - 08.04.2014 року) визначено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що застосування приписів статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов'язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача є безпідставними.

Згідно приписів частини другої ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Окрім того, відповідно до приписів частини четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відтак, у зв'язку з встановленням позивачу другої групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникло право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується з урахуванням виплаченої раніше суми обов'язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Частиною дев'ятою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 , днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 6 Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Як встановлено колегією суддів, позивач вперше звернувся до відповідача за виплатою одноразової грошової допомоги 05.11.2015 року.

Колегія суду звертає увагу на те, що із заявою про отримання одноразової грошової допомоги на підставі довідки МСЕК від 02 лютого 2009 року № 0254736 (а.с. 18) та на підставі довідки МСЕК від 01 грудня 2011 року № 0196268 позивач до Полтавського ОВК не звертався, одноразову грошову допомогу не отримував.

Друга група інвалідності безстроково позивачу встановлена з 18.11.2014 року, тобто це є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні групи інвалідності і в цей час діяла Постанова Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Твердження відповідача в Листі від 09 листопада 2015 року № 10/654 про відмову в складанні та наданні до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги про те, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата первинного встановлення інвалідності не знайшло свого підтвердження ні в законі, ні в Постанові Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Аналізуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що особи, яким після 01 січня 2007 року встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення, мають право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року (номер судового рішення в ЄДРСР 39035067).

Згідно з пунктом 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

А відповідно до пункту 13 згаданого Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу /пункт 14 Порядку/.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про зобов'язання Полтавський обласний військовий комісаріат скласти та надіслати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року № 975, разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 816/659/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Пянова Я.В. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.07.2016 р.