Справа № 133/792/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

21 липня 2016 р. Справа № 133/792/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третя особа: не з'явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3

про: визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання дій протиправними..

В ході судового розгляду до суду надійшла заява відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що 15.06.2013 року Управлінням ДМС у Вінницькій області здійснено реєстрацію місця проживання малолітнього сина позивача ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. Однак, посилання позивача на те, що йому про це стало відомо лише під час розгляду Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у 2015 року цивільної справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є безпідставним. Відтак, на думку представника відповідача, оскільки факт реєстрації відбувся ще у 2013 році, позивачем пропущено строки звернення до суду, а саме шестимісячний строк. Відповідач заяву про залишення позову без розгляду просив задовольнити.

Позивач проти задоволення заяви заперечував. Свої заперечення мотивував тим, що лише в 2015р. в ході розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 останній дізнався про реєстрацію місця проживання спільної малолітньої дитини - ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність належних підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права. Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» правило встановлення обмежень доступу до суду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд зазначає, що правовий припис в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно пояснень позивача, останньому було відомо, що відомості про місце реєстрації його малолітнього сина внесено у його будинкову книгу, про що здійснено відповідний запис. Однак, відмітка з відповідним штампом Управління ДМС була відсутня.

Позивач лише в кінці 2015р. в ході розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дізнався про реєстрацію місця проживання спільної малолітньої дитини - ОСОБА_4 без його згоди за адресою АДРЕСА_1.

Визначаючи момент щодо строку звернення до суду відносно позовної вимоги суд врахвує наступне. Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачу було відомо про реєстрацію місця проживання сина у строк, що перевищує строки, визначені ст. 99 КАС України, відтак відстутні підстави для залишення позову без розгляду.

Суд вважає, що подана заява про залишення позову без розгляду є безпідставною, та грунтується на припущеннях, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 165, 186, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя./підпис/. ОСОБА_5

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: