Справа № 805/1309/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р. Справа № 805/1309/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Алябєва І.Г., суддів Волгіної Н.П., Козаченко А.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», яким ОСОБА_1 оголошено наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області № 6-к від 05 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», яким ОСОБА_1 оголошені накази Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.»;

- зобовязати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області.

Ухвалою суду від 14 липня 2016 року адміністративний позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

В обґрунтування позову зазначив, що заява про звільнення із займаної посади за угодою сторін відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України взагалі ним не писалась, за відсутності власного внутрішнього волевиявлення.

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області проти позову заперечило, про що надали письмові заперечення. Вказали, що керівник Головного управління не здійснює призначення та звільнення керівників територіальних управлінь Держгеокадастру. Крім того, зазначили, що ОСОБА_1 власноруч написано заяву про його звільнення за угодою сторін, а тому, вважають, що відсутні підстави для задоволення позову. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, через відділ діловодства надав суду клопотання та просив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Проти розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження не заперечували.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України справа розглядається в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Управлінням Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області з 28 вересня 2015 року, займаючи посаду начальника Управління.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року позивача звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України, за угодою сторін.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26 квітня 2016 року № 180-к позивачу оголошено наказ № 468-то від 26 квітня 2016 року про його звільнення.

Наказом Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області від 05 травня 2016 року № 6-к ОСОБА_1 оголошені накази № 468-то від 26 квітня 2016 року та № 180-к від 26 квітня 2016 року про його звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ознайомлений з наказом про його звільнення 05 травня 2016 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. При цьому виходить з такого.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 1 Законом України «Про державну службу» № 3723-XII встановлено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Статтею 30 цього Закону визначено підстави припинення державної служби. Крім того, Законом України «Про державну службу» передбачено, що звільнення з державної служби може бути також проведено і з підстав, передбачених трудовим законодавством у встановленому порядку.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Так, згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 судам слід мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (КЗпП України).

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється. Визначення ж дати звільнення за згодою сторін є обов'язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, відсутність належного волевиявлення не дає підстав вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі проста згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36КЗпП України (за угодою сторін).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач стверджує, що він не писав заяви про звільнення в порядку пункту 1 частини першої статті 36КЗпП України. Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про його звільнення в порядку вказаної статті.

Проте суд не приймає цей доказ у справі як належний, оскільки у тексті заяви не зазначено, з якої дати припиняється трудовий договір, а також не вказано дату підписання заяви, між позивачем та відповідачем не визначено та не погоджено строк та підстави припинення трудового договору.

Суд зауважує, що основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.

Відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з положеннями статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області від 01 липня 2016 року № 01-0402-33 ОСОБА_1 обіймаючи посаду начальника управління жодного разу не ставив питання щодо свого звільнення з посади.

З огляду на встановлені судом обставини, що свідчать про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 щодо його звільнення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, а також враховуючи не досягнення між позивачем та відповідачем згоди з основних умов угоди про припинення трудового договору, суд вважає, що позов в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» та зобовязання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області підлягає задоволенню.

Щодо визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року та Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області № 6-к від 05 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», якими ОСОБА_1 оголошені накази Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» суд зазначає наступне.

Суд вважає, що накази Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року та Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області № 6-к від 05 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» за своєю правовою суттю є похідними від наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», а тому не можуть бути визнані протиправними.

Разом з тим, зазначені накази підлягають скасуванню, оскільки судом визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.».

Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними наказів Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року та Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області № 6-к від 05 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», якими ОСОБА_1 оголошені накази Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно статті 256 КАС України постанова суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст.ст. 4-15, 51, 69-72, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.».

Скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», яким ОСОБА_1 оголошено наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.».

Скасувати наказ Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області № 6-к від 05 травня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.», яким ОСОБА_1 оголошені накази Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 468-то від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.» та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 180-к від 26 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі Донецької області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова в частині поновлення його на посаді підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Аляб'єв І.Г.

Судді Волгіна Н.П.

ОСОБА_2