Справа № 812/510/15
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Басова Н.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року справа № 812/510/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби постанову Луганського окружного адміністративного від 11 листопада 2016 року у справі № 812/510/15 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень 2012 року в розмірі 1 754 142,00 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного від 11 листопада 2015р. позов задоволено, внаслідок чого стягнуто з державного бюджету на користь позивача суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за жовтень 2012 року, у розмірі 1 754 142,00.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що сума податку на додану вартість у розмірі 1 754 142,00 грн., заявлена до відшкодування у декларації за жовтень 2012 року, залишається не підтвердженою, у звязку з відсутністю відповіді на проведення зустрічної звірки, а тому відсутні підстави для направлення відповідного висновку до органу казначейства з зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню, а платник податків не має права на отримання такого відшкодування.

Відповідач також вважає, що судом першої інстанції невірно обраний спосіб захисту прав позивача. Крім того, відповідач посилається на порушення позивачем встановленого ч.2 ст.99 КАС України строку звернення до суду.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивача зареєстровано платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість - 13, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01 червня 2011 року № 100337613 та перебуває на податковому обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.

Позивачем 20 листопада 2012 року до відповідача було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2012 року від 20 листопада 2012 року за № з обовязковими додатками та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2012 року від 07.12.2012 №, яким виправлені помилки за жовтень 2012 року.

Відповідно до рядків 23 і 23.1 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2012 року, позивачем визначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 21737756,00 грн. .

Згідно із Довідкою про залишок суми відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток 2) та Розрахунком суми бюджетного відшкодування (Додаток 3), бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 21 737 756,00 грн., відображене в рядку 23.1 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року, сформовано з урахуванням залишку відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту, нарахованого за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за червень 2012 року в сумі 2 1194,00 грн., за серпень 2012 року в сумі 798 422,00 грн., за вересень 2012 року в сумі 20 937 140,00 грн.

До податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року позивачем додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в сумі 21 737 756,00 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, врегульовано ст..200 Податкового кодексу України, згідно до п. 200.1, п. 200.3, п.200.4 якої, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами п.200.7 наведеної норми платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У п.200.10, п.200.11, п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно п. 200.13 ст.200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка достовірності та законності нарахування позивачем заявленого бюджетного відшкодування в податкових деклараціях з ПДВ за жовтень 2012 року, уточнюючому розрахунку до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2012 року, за листопад 2012 року, за результатами якоїскладено акт від 07 лютого 2013 року № 19/14-0/05763797, яким встановлено завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на суму 482 722,00 грн., у тому числі за жовтень 2012 року на суму 334 435,00 грн., за листопад 2012 року на суму 148 287,00 грн. У звязку з неотриманням матеріалів зустрічних звірок по ланцюгу постачання від органів ДПС, не можливо підтвердити відображену у декларації за жовтень та листопад 2012 року та уточнюючому розрахунку до декларації за жовтень 2012 року суму бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 4264867,22 грн., у тому числі за жовтень 2012 року - 2484273,91 грн., за листопад 2012 року - 1780593,31 грн..

Однак, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року у справі №812/2360/13-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року, підтверджено право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2012 року в сумі 334 435,00 грн.

Слід також зазначити, що у пункті 3.19 наведеного акту, контролюючий орган за даними перевірки, в ході якої перевірялись первинні документи бухгалтерської та податкової звітності, підтверджує частину залишку відємного значення, фактично сплаченогопозивачем постачальникам та/або до державного бюджету, яка не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування, за червень 2012 року в сумі 2 194,00 грн., за серпень 2012 року в сумі 798 422,00 грн., за вересень 2012 року в сумі 20 602 705,00 грн..

Згідно довідки Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про розмір залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в бюджетній заборгованості, станом на 10.11.2015 р. по декларації з ПДВ за жовтень 2012 року, із суми, заявленої до відшкодування в декларації за жовтень 2012 року, фактично позивачу відшкодовано 19 649 512,00 грн., з яких: на поточний рахунок 19 649 179,00 грн. згідно висновку від 25.04.2013 № 350-20 у сумі 19 649 179,00 грн.; у рахунок майбутніх платежів з ПДВ 333,00 грн. за уточнюючим розрахунком податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 22.02.2013р. Залишок бюджетної заборгованості за жовтень 2012 року станом на 10.11.2015 р. становить 2 088 244,00 грн. основної заборгованості.

Відповідач1 не надав нормативного обґрунтування на непроведення дій щодо відшкодування вказаної суми ПДВ платнику податків.

Рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування за спірний податковий період не приймалось. Сума податку на додану вартість протягом встановленого строку позивачеві не відшкодована.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2012 року в сумі 1 754 142,00 грн.

Відповідно до п.1.4. Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України та Державного казначейства України в процесі судового розгляду та виконання рішень суду щодо безспірного списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження Державного бюджету України з податку на додану вартість, затв. наказом Державного казначейства України, Державної податкової адміністрації України від 27 квітня 2004 р. N 82/245, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24 травня 2004 р. за N 645/9244 (чинної на дату прийняття судового рішення), орган державної податкової служби під час розгляду справи надає довідку щодо залишку невідшкодованого податку на додану вартість за звітний період за формою, установленою додатком 1. Довідка формується на суму податку на додану вартість, що залишилася невідшкодованою на дату формування довідки.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду податковим органом було надано до суду довідку про розмір залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в бюджетній заборгованості, якою підтверджено залишок бюджетної заборгованості за жовтень 2012 року станом на 10.11.2015 р. в розмірі 2 088 244,00 грн. основної заборгованості .

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що право на відшкодування від'ємної різниці податку є невід'ємним правом позивача, захист якого гарантовано ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне неповернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право власності юридичної особи, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень вищевказаних Законів.

Колегія суддів вважає, що неотримання відповідачем протягом трьох років матеріалів зустрічних звірок по ланцюгу постачання, не позбавляє права позивача на отримання сум податку на додану вартість, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Надана відповідачем податкова інформація щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України станом на 14.07.2016р., згідно до якої спостерігаються розбіжності за листопад 2012р. по постачальникам позивача ПП «ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ», ТОВ «АЛЬФА-ВЕСТ ЛТД», ТОВ «КИЇВТЕХЦЕНТР», «ДП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА», Донецька залізниця, ОСОБА_3, ПАТ «ЛРУАС» на загальну суму 9 960, 87 грн.. колегією суддів не прийнята до уваги, оскільки предметом позову по цій справі є сума бюджетного відшкодування за жовтень 2012р.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на пропущення позивачем 6-місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписамичастини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом в межах строку, встановленого ст.102 Податкового кодексу України, а тому доводи відповідача щодо порушення позивачем строку звернення до суду колегією суддів не прийняті до уваги.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що належним способом захисту у спірних правовідносинах є стягнення з Державного бюджету України суми бюджетної заборгованості з ПДВ, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначено Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 р. N 39 (далі Порядок №39), згідно пункту 9 якого протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядку №39, у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий орган в порушення наведених вище норм, не подав органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а тому правильним способом захисту позивача, в даному випадку, є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такий спосіб відновлення порушеного права виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність безпосередньо податкового органу, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникає необхідність повторного звернення до суду, а здійснюється примусове виконання рішення.

Верховний Суду України неодноразово вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні одних і тих самих норм матеріального права у спорах цієї ж категорії і у постановах від 16 вересня та 17 листопада 2015 року,20 квітня 2016р. (справи NN 21-881а15, 21-4371а15, 21-452а16) наголошував, що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Суд касаційної інстанції у наведених постановах дійшов висновку про те, що рішення судів про задоволення позовних вимог у частині стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ є помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника ПДВ. У цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно із частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби постанову Луганського окружного адміністративного від 11 листопада 2016 року у справі № 812/510/15 - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного від 11 листопада 2016 року у справі №812/510/15 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень 2012 року в розмірі 1 754 142,00 грн. - змінити.

Зобовязати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню ПАТ «Луганськтепловоз» за жовтень 2012 року в сумі 1 754 142,00 грн.

В іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного від 11 листопада 2016 року у справі № 812/510/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_2