Справа № 817/810/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

817/810/16

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2016 р.

Р і в н е

817/810/16

17год. 40хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Чеська компанія "Агро-Моравія"

про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Чеська компанія "Агро-Моравія" про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об'єкту свинокомплексу за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Руда Красна, вул. Колгоспна, 6 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом опечатування вхідних дверей приміщень свинокомплексу та відключення від системи електрозабезпечення.

Справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Ухвалою судді про відкриття скороченого провадження від 02.07.2016 року відповідачу було надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для подання заперечення.

Ухвалу про відкриття скороченого провадження відповідач отримав 06.07.2016 року. 18.07.2016 року, тобто до закінчення встановленого судом строку, відповідачем подано заперечення проти позову, в яких зазначає, що позивач не мав визначених законодавством підстав для проведення перевірки, а також про те, що твердження щодо виявлення порушень під час її проведення не відповідають дійсності.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного судового рішення у порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Розглянувши у передбачений статтею 183-2 КАС України строк матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 16.05.2016 року - 27.05.2016 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області було проведено планову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб ТОВ "Українсько-Чеська компанія "Агро-Моравія", за наслідками якої складено акт від 27.05.2016 року №80, що підписаний керівником суб'єкта господарювання без зауважень.

Матеріалами перевірки підтверджується, що відповідачем допущено порушення вимог: п. 2.22 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки України, що полягало у наступному: будівлю не забезпечено адресним вказівником (назва вулиці, номер будинку) освітлюваними у темний час доби; п. 2.1. Розділу V, що полягало у наступному: для цілей пожежогасіння об'єкт не забезпечено зовнішнім протипожежним водопостачанням; п. 1.2. Розділу V, що полягало у наступному: адмінприміщення, приміщення свинарників та котельні не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією; п. 2.5. Розділу ІІІ, що полягало у наступному: дерев'яні конструкції горища будівель не оброблено вогезахисним розчином; п. 2.3. Розділу ІІІ, що полягало у наступному: приміщення котельні та свинарника не відокремлено від інших приміщень протипожежними дверима, сертифікованими в Україні; п. 1.24 Розділу ІV, що полягало у наступному: приміщення електрощитової не відокремлено від інших приміщень протипожежними дверима, сертифікованими в Україні; п. 1.16 Розділу IV, що полягало у наступному: електрощити не захищено автономними системами пожежогасіння та не забезпечено схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту; п. 1.21 Розділу IV, що полягало у наступному: не проведено ревізію пристроїв блискавкозахисту; п. 1.20 Розділу ІV, що полягало у наступному: не проведено замір опору ізоляції електромережі; п. 3.17 Розділу V, що полягало у наступному: не проведено технічне обслуговування вогнегасників на спеціалізованому пункті; п. 16 Розділу ІІ, що полягало у наступному: посадова особа відповідальна за пожежну безпеку на об'єкті не пройшла навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому законодавством; п. 10 Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов'язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року № 819, що полягало у наступному: не забезпечено проходження навчань в навчально-методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності категорій осіб керівного складу та фахівців, діяльність яких пов'язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту.

Відповідно до п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно з ч. 2 ст. 68 цього Кодексу, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Частиною 2 статті 70 вказаного Кодексу визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Отже, підставою для повного або часткового зупинення діяльності підприємства є факт створення ним реальної загрози життю та здоров'ю людей у зв'язку з експлуатацією об'єкта з порушеннями вимог законодавства, що має підтверджуватись достатніми доказами.

Суд приходить до висновку, що наведені в акті перевірки порушення, які були виявлені позивачем під час перевірки відповідача, відповідають вказаним критеріям.

По-перше, предметом даного адміністративного позову є застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об'єкту свинокомплексу за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Руда Красна, вул. Колгоспна, 6, а не корівника, про який зазначає відповідач.

Крім того, відповідно до п.п. 1-2 розділу І зазначених Правил, вони встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд. Вимоги цих Правил не поширюються на підземні споруди промислового призначення; метрополітени (крім об'єктів комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення); тунелі; об'єкти виробництва, зберігання та утилізації вибухових і радіоактивних речовин й засобів підривань; морські та річкові споруди, що знаходяться на плаву; нафто-, газо-, продуктопроводи; лісові масиви. Ці Правила є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Відтак, даними Правилами визначаються вимоги з пожежної безпеки будівель і споруд, які поширюються на суб'єктів господарювання незалежно від дати введення їх експлуатацію. Вказане обумовлено тим, що суб'єкт господарювання при здійснені господарської діяльності керується чинним законодавством, а тому обставини введення в експлуатації об'єкта раніше ніж набрали чинності норми Правил пожежної безпеки не позбавляють його обов'язку здійснювати свою діяльність на підставі чинних на теперішній час нормативно-правих актів, у тому числі, приведення своєї діяльності у відповідність до них.

Суд зазначає, що відповідачем станом на час розгляду і вирішення справи не було надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що описані в акті перевірки, порушення, не існували на момент її проведення або були усунуті в подальшому.

Також суд відхиляє посилання відповідача на норми пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII, у відповідності до яких у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Отже, з системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що мораторій, який передбачений Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII, жодним чином не розповсюджується на перевірки, котрі здійснюються територіальними органами Державної служба України з надзвичайних ситуацій щодо додержання (виконання) законодавства з питань пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту об'єктів суб'єктів господарювання, що, серед іншого, підтверджується буквальним тлумаченням наведених положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII.

До того ж, суд вважає за доцільне зазначити, що норми п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VIII є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

За змістом частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04. 2007 року №877, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Положення даного Закону кореспондують з нормами пункту 5 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу яких адміністративні справи щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням розглядаються в порядку скороченого провадження.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення частково.

Суд відмовляє у задоволенні вимог позивача в частині застосування заходів реагування шляхом опечатування вхідних дверей приміщень свинокомплексу та відключення від системи електрозабезпечення, оскільки зазначений спосіб зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг не передбачений чинним законодавством, зокрема п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України.

Керуючись ст.ст. 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об'єкту свинокомплексу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Чеська компанія "Агро-Моравія" (вул. Колгоспна, 6, с. Руда Красна, Рівненський район, Рівненська область) до повного усунення порушень законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції є остаточною, крім випадків оскарження її в апеляційному порядку.

У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України відповідач зобов'язаний виконати постанову негайно.

Суддя Шарапа В.М.