Справа № 490/13694/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 490/13694/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Батченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 585 від 20 вересня 2013 року, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. 00 коп. на підставі частини 7 статті 96 КУпАП за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок їх виконання та викладення в декларації недостовірних відомостей щодо об'єктів І категорії складності.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2014 року адміністративний позов було задоволено частково.

Постанову № 585 від 20 вересня 2013 року Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області - змінено.

Скасовано застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, замінивши його усним попередженням.

Не погоджуючись з даною постановою суду Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою № 585 від 20 вересня 2013 року позивач визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 6800 грн. 00 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з малозначності адміністративного проступку, у зв'язку з чим застосував до спірних правовідносин ст. 22 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З акту від 03 вересня 2013 року вбачається, що під час позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Інспекцією встановлене порушення ОСОБА_1 положень ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: самочинна реконструкція житлового будинку по вул. Ворошилова, 3 в м. Миколаєві шляхом будівництва прибудови літ. А1-1 та вимог п. 1.6 ДБН: А 3.1-5:2009 "Організація будівельного виробництва" - підключення цієї прибудови до інженерних мереж. Крім цього, виявлене порушення, що полягає у виконанні ОСОБА_1 робіт з надбудови другого поверху об'єкту нерухомості, розташованого по вул. Ворошилова, 3 в м. Миколаєві, без відповідних дозвільних документів, що є порушенням ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. 7 та 9 Закону України "Про архітектурну діяльність".

На момент перевірки виконані роботи з мурування стін з газобетону та влаштована покрівля з метало-черепиці. Під час перевірки будівельні роботи не виконуються та незавершені.

Водночас, протоколом про адміністративне правопорушення б/н від 03 вересня 2013 року підтверджується факт порушення ОСОБА_1 ст. 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ст. 7, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", а саме: виконання будівельних робіт на об'єкті "Реконструкція житлового будинку за адресою: вул. Ворошилова, 3 в м. Миколаєві " без зареєстрованих інспекцією відповідних документів, що дають право виконувати такі роботи, та затвердженої проектної документації.

Колегія суддів зазначає, що суд не наділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження. Вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу (в даному випадку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю). Судом повинно було б досліджуватися лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Сама диспозиція частиною 7 статті 96 КУпАП не передбачає в даній справі застосування "малозначності". Тому оскаржене покарання є справедливим, винесеним відповідно до санкції, пропорційно характеру правопорушення.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2016 року у справі № К/800/42395/15, номер рішення в ЄДРСРУ 56158578 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2016 року у справі № К-22315/10, номер рішення в ЄДРСРУ 30130611.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити у справі № 490/13694/13-а нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 29 липня 2016 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин