Справа № 820/1999/15
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року. м. Київ К/800/36292/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Мойсюк М.І. , Малинін В.В. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області, Головного управління юстиції у Луганській області, третя особа - управління Державної казначейської служби України в Луганській області про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

02 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області, Головного управління юстиції у Луганській області, третя особа - управління Державної казначейської служби України в Луганській області в якому, після уточнення позовних вимог, просив: визнати незаконною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області щодо невиплати ОСОБА_2 заробітної плати; визнати незаконною бездіяльність Головного управління юстиції у Луганській області щодо невиплати ОСОБА_2 заробітної плати; визнати незаконною бездіяльність Головного управління юстиції у Луганській області щодо ненадання відповіді на заяву від 12.01.2015 р.; стягнути з Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 6955 грн. 20 коп.; стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 8182 грн. 40 коп.; стягнути з Головного управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_2 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку ОСОБА_2 на день фактичного розрахунку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльності Головного управління юстиції у Луганській області щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 12.01.2015 року і прийнято нову, якою ці позовні вимоги задоволено. У решті постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015р. залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління юстиції у Луганській області та недотриманням цим відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян».

У касаційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судом апеляційної інстанції, просить судове рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014 (далі- Указ Президента України № 405/2014) введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (таємне).

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон №1669).

Постановою Правління Національного Банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06.08.2014 р. № 466 призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 р. «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), пунктом 2 якого визначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 3 Тимчасового порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов'язки (пункт 4 Тимчасового порядку).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 наказом Державної виконавчої служби № 704/К від 01.12.2014 року був звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України.

У 2014 році Головним управлінням юстиції у Луганській області до Управління Державної казначейської служби України у Луганській області подавалися платіжні доручення та реєстри зобов'язань на виплату заробітної плати працівникам, що підтверджується довідкою Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Серед іншого було подано платіжні доручення та реєстри зобов'язань на виплату заробітної плати ОСОБА_2 за вересень, жовтень, листопад 2014 року на загальну суму 4849,83 грн.

Таким чином, відповідачем як роботодавцем було виконано свій обов'язок щодо виплати заробітної плати ОСОБА_2, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необгрутованість позову в частині визнання незаконною бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області, Головного управління юстиції у Луганській області щодо невиплати ОСОБА_2 заробітної плати, стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 6955 грн. 20 коп., а також стягнення на користь ОСОБА_2 компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку ОСОБА_2 на день фактичного розрахунку.

Як вбачається з довідки Головного територіального управління юстиції у Луганській області, у зв'язку із захопленням 29.04.2014 р. будівлі Луганської облдержадміністрації та вимушеним переміщенням працівників Головного управління юстиції у Луганській області до іншої будівлі, а в подальшому до інших міст Луганської області (м. Сватове, м. Сєвєродонецьк), неможливістю вивозу документації та оргтехніки через проведення антитерористичної операції на території м. Луганська та Луганської області, особова справа ОСОБА_2 залишилася у місті Луганську, без наявності якої немає можливості нарахувати компенсацію за невикористані дні відпустки.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано жодного документального підтвердження про невикористані дні відпустки у розмірі 105 днів та підтвердження розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки.

Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористанні дні відпустки у сумі 8182 грн. 40 коп.

За приписами ч. 1 ст. 71. Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористанні дні відпустки у сумі 8182 грн. 40 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Мойсюк М.І.

Малинін В.В.