Справа № 742/1938/15-а
Суддя: Галич А. І.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/118/16
Єдиний унікальний № 742/1938/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року

Прилуцький міськрайсуд Чернігівської області в складі: головуючого-судді Галича А.І. при секретарі Волошиній А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Прилуцької міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 163 від 21 квітня 2015 року та його скасування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Прилуцької міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 163 від 21 квітня 2015 року та його скасування. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона прийняла спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 і їй було виділено 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними частинами господарсько-побутових будівель та споруд. 10 лютого 2015 року п.1.11 рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 50 належній їй частині житлового будинку було надано поштову адресу вул. Соборна 115-А, проте 21 квітня 2015 року рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 163 п.1.11 рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 50 було визнано таким, що втратив чинність. Вважаючи таке рішення незаконним позивачка і просить суд визнати рішення від 21 квітня 2015 року протиправним та скасувати його.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги.

Представник відповідача посилається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 категорично заперечує, оскільки будинок реально не розділений.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Так, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 квітня 2005 року, яке є чинним, ОСОБА_3 в рахунок 7/12 частин, а ОСОБА_2 в рахунок 1/12 частин були виділені, у спільну часткову власність і спільне використання (без розмежування їх часток між собою) певні приміщення у спірному будинку (а.с. 35-37).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року було проведено розподіл спільної часткової власності сторін, і ОСОБА_3, в рахунок належних їй 7/12 частин, а ОСОБА_2 в рахунок належних їй 1/12 частин спільної часткової сумісної власності виділені конкретні окремі приміщення (а.с.30-31).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року було проведено між сторонами лише розподіл, в рахунок належних ним в спільній частковій сумісній власності часток, господарсько-побутових будівель та споруд (а.с.27-28).

06 січня 2015 року та 22 січня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд постановив ухвали про роз'яснення суду від 1 липня 2014 року яким роз'яснив, що право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 припинено, а виділені їм частки в будинку і господарсько-побутові будівлі та споруди є окремими об'єктами нерухомого майна. На підставі зазначених роз'яснень виконавчий комітет Прилуцької міської ради і прийняв рішення № 50 про надання належній позивачці частини житлового будинку поштової адреси вул. Соборна, 115-А.

Але, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 06 січня 2015 року та 2 січня 2015 року були скасовані з тих мотивів, що в заявах про роз'яснення рішення позивачка ставила питання, які не були предметом розгляду справи 1 липня 2014 року, а тому надавши роз'яснення суд, по суті, змінив зміст судового рішення, що є порушенням вимог ст. 221 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до статті 59 пунктів 9,10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У Рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні право акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як убачається із довідки № 108-17/102 від 14.07.2016 р. наданої представником відповідача ОСОБА_1 рішенням виконавчого комітету міської ради від 10.02.2015 року № 50 не скористалася, про що свідчить інформаційна довідка № 63418820 від 14.07.2016 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Таким чином, рішення ненормативного правового акту яким є вищевказане рішення не виконане як на день його скасування 21.04.2015 року виконкомом Прилуцької міськради, так на сьогоднішній день, і може бути скасоване органом який його прийняв.

Таким чином, суд вважає, що скасовуючи 21.04.2015 року своє попереднє рішення № 50 від 10.02.2015 року відповідач діяв на підставі в межах своїх повноважень та у спосіб що визначений чинним законодавством, а тому позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Тому, на підставі наведеного, керуючись ст.ст.122,158-163,167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Прилуцької міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 163 від 21 квітня 2015 року та його скасування - відмовити.

Головуючий А.І.Галич