Справа № 806/1066/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м.Житомир справа № 806/1066/16

категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним і скасування наказу № 630 від 11.05.2016 року,

встановив:

Позивач звернувся до суду позовом про визнання протиправним рішення Житомирської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області, оформлене наказом №630 від 11.05.2016 р.

В обґрунтування позову посилається на те, що оспорюваним наказом Житомирської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015 наказано здійснити документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 30.09.2015, початок перевірки 16.05.2016. Водночас даний наказ було одержано позивачем лише 27.05.2016, тобто після початку її проведення, що є порушенням п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України (далі ПК України). Крім того, період, який мав перевірятися, частково вже охоплювався попередніми перевірками, що є порушенням п.78.2 ст.78 ПК України. Також позивач звертає увагу, що згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015 здійснено посилання на п.82.2 ст.82 ПК України, яким встановлено строки проведення виїзних перевірок, тоді як податковим органом проведено невиїзну перевірку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, зазначених у ньому та просила його задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Пояснила, що наказ був прийнятий у відповідності до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України на виконання ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015. Звертає увагу, що перевірка була проведена не за весь період, зазначеній у наказі, а лише за той період, який ще не перевірявся. Вважає, що позивач був належним чином повідомлений про проведення перевірки, оскільки наказ було надіслано своєчасно.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

11.05.2016 начальником Житомирської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області ОСОБА_4 винесено наказ № 630, в якому зазначено, що згідно з ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015 про призначення позапланової документальної перевірки по кримінальному провадженню №0000024 та відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України слід провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 30.09.2015. Тривалість проведення перевірки п'ять робочих днів. Перевірка розпочнеться з 16.05.2016 (а.с. 9).

Надаючи оцінку даному наказу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

У підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно із п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Суд оцінює критично твердження відповідача, що дана норма не містить жодної вимоги про необхідність отримання платником податків наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце її проведення саме виключно до початку перевірки, оскільки як буквальне тлумачення аналізованої норми, так і системне тлумачення приписів ПК України, КАС України виключають тлумачення наведене відповідачем.

При цьому суд враховує, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Тлумачення, яке навів відповідач, не відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, допускає можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання платником податків обов'язку надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постановах №21-425а14 від 27.01.2015 та №826/5689/13 від 09.02.2016, зокрема суд дійшов таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач одержав наказ про проведення перевірки від 11.05.2016, яка мала розпочатись 16.05.2016 лише 27.05.2016 (інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень УДППЗ "Укрпошта, а.с.76), тобто після початку її проведення, що є порушенням п.п.78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України, а тому відповідач не мав повноважень приступати до її проведення на підставі оспорюваного наказу.

Також суд враховує, що відповідно до п. 78.2 ст.78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у тому числі, наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

В ході розгляду справи судом встановлено, що питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 вже було предметом документальних планових виїзних перевірок ФОП ОСОБА_3, за наслідками якої складено акти перевірки від 10.11.2014 №7138/17-2/НОМЕР_1 та від 06.05.2016 №2243/13-05/НОМЕР_1 (а.с.14-56). Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Введення в дію законодавцем абз.2 п.78.2 ст.78 ПК України спрямовано на реалізацію принципу правової визначеності між платником податку та органом фіскальної служби, який здійснює адміністрування та контроль за сплатою податків та зборів таким платником податків, що відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини в частині, прогнозованості діяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, предмет перевірки, яку було призначено оскаржуваним у даній справі наказом щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2015 та предмет перевірок, за наслідками якої складено акти перевірки від 10.11.2014 №7138/17-2/НОМЕР_1 та від 06.05.2016 №2243/13-05/НОМЕР_1 в частині періоду з 01.01.2013 по 31.12.2014 є тотожними, а відтак оскаржуваний наказ прийнятий всупереч положенням абз.2 п.78.2 ст.78 ПК України, а тому не відповідає критеріям правомірності рішень суб'єкта владних повноважень, які визначені ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на те, що в ході перевірки, проведеної на підставі оскаржуваного наказу, дані періоди не перевірялись повторно, не спростовує того факту, що наказ був прийнятий з порушенням п. 78.2 ст.78 ПК України.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вже приймався наказ №460 від 28.03.2016 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ ФОП ОСОБА_3 на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015 з тих же правових підстав та з тих же питань, але за період з 01.01.2014 по 30.09.2015 (а.с.69), а тому суд критично оцінює посилання відповідача на імперативність приписів норми п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України щодо обов'язку податкового органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання судового рішення, та те що виконання такого обов'язку не передбачає дослідження податковим органом підстав її призначення слідчим, оцінювання правомірності та законності перевірки та зазначає, що особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені ст.79 ПК України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Крім того, суд враховує, що ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015 у справі №295/14633/15-к призначено позапланову документальну перевірку позивача, без зазначення її виду (виїзна чи невиїзна). Водночас в ухвалі зазначено, що тривалість проведення вказаної позапланової документальної перевірки не повинна перевищувати строку, визначеного п.82.2 ст.82 ПК України.

Зазначена стаття передбачає строки проведення виїзних перевірок та не стосується невиїзних перевірок.

За таких обставин та з огляду на необхідність проведення перевірки в рамках кримінального провадження, матеріали якої в подальшому можуть бути використані як докази, суд погоджується із твердженням позивача про те, що у даному випадку мала проводитись саме документальна виїзна перевірка з метою гарантування дотримання прав позивача, надання йому можливості до початку проведення перевірки надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено законність прийнятого наказу, а відтак позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області №630 від 11.05.2016 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки".

Стягнути з Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 26 липня 2016 р.