Справа № 805/860/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року справа №805/860/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., представника позивача - Пархоменка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької митниці ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі № 805/860/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства «ГРЕТА» до Донецької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2016 року, Публічне акціонерне товариство «ГРЕТА», звернулось до суду із позовом про визнання протиправним і скасування рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 700020000/2016/000003/1 від 14 березня 2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 700020000/2016/00007 від 14 березня 2016 року (а.с. 7-13).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі № 805/860/16-а адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 700020000/2016/000003/1 від 14 березня 2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700020000/2016/00007 від 14 березня 2016 року (а.с. 140-143).

Не погодившись із судовим рішенням, Донецька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначено, що при з'ясуванні фактичних обставин судом поверхово досліджені наявні докази та обставини виникнення спірних правовідносин, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті.

Апелянтом зазначено, що під час митного оформлення у посадової особи митниці виникли сумніви у достовірності декларування даних для цілей визначення митної вартості, а саме: спрацювання профілю ризику в системі у зв'язку з тим, що сума транспортних витрат значно нижча порівняно з мінімальним витратами на кілограм товару по аналогічній країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях; заявлений рівень митної вартості імпортованого товару значно нижчий в порівнянні з цінами на подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено; наявні розбіжності та відсутні обов'язкові реквізити у поданих до митного оформлення документах, які не давали змоги визнати їх належними та такими, що однозначно підтверджують всі складові митної вартості.

Сумніви щодо достовірності та точності інформації стосувалися наступних документів: інвойс №СД56969 від 17 лютого 2016 року не підписано продавцем; технічні характеристики товару відрізнялись від технічних умов контракту; та у інвойсі передбачено штрафні санкції, які не обумовлені контрактом.

При цьому апелянтом зазначено що судом першої інстанції проігноровано приписи ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, відповідно до якої митниця з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення заявленої митної вартості.

На запит митного органу позивачем не надано документів, які би підтверджували або спростовували сумніви відповідача, щодо заявленої митної вартості.

Відтак, за результатами перевірки повноти та достовірності задекларованих даних щодо митної вартості, посадовою особою виявлено факт можливого зниження позивачем митної вартості, та правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості та картку відмову в прийнятті митної декларації (а.с. 173-180).

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити постанову суду без змін.

Представник апелянта у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представником відповідача при поданні апеляційної скарги заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника митниці (а.с. 180).

20 липня 2016 року до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника позивача, в яких він просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач Публічне акціонерне товариство "ГРЕТА" (), зареєстроване платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Чайковського, буд. 1 (а.с. 14-16). Діє на підставі Статуту (а.с. 17-20).

27 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "ГРЕТА" (покупець) та компанією "Bewi Styrochem Oy" м. Порвоо, Фінляндія (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №17/15-07 (а.с. 27-30), за умовами якого поставлявся спінюваний полістирол марки К-750 загальною вартістю 391 875 Євро.

Відповідно до умов п.4.2 Контракту ціна партії товару, що поставляється за цим контрактом, узгоджена сторонами і фіксується у відвантажувальній специфікації на кожну партію товару, яка є невід'ємною частиною контракту і направляється продавцем покупцеві за допомогою факсимільного або електронного зв'язку при завантаженні транспортного засобу. Ціна товару зазначена у специфікації на відвантаження не підлягає зміні. Поставка продукції здійснювалась продавцем згідно з Міжнародними правилами ИНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

В грудні 2015 року на умовах вказаного контракту та доданої до нього специфікації на митну територію України ввезена партія спінюваного полістиролу марки за узгодженою сторонами ціною, у зв'язку з чим 11 березня 2016 року позивачем надано відповідачу для здійснення митного оформлення ввезеного товару митну декларацію № 700020000/2016/001277 по ціні товару, визначеній на умовах контракту та доданої до нього Специфікації.

До митної декларації позивачем надані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 47122 від 17 лютого 2016 року, книжка МДП (Carnet TIR) XF.79341328 від 17 лютого 2016 року, банківський платіжний документ на товар № 4649547 від 28 січня 2016 року, рахунок - фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги № СФ-0000030 від 16 лютого 2016 року, довідка № 11 від 18 лютого 2016 року про підтвердження вартості перевезення товару без страхування, рахунок-фактура (інвойс) № CD56969 від 17 лютого 2016 року, зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів № 1715- 07 від 27 лютого 2015 року доповнення до зовнішньоекономічного контракту відвантажувальна специфікація від 21 січня 2016 року, технічний додаток № 2 від 04 вересня 2015 року, договір про перевезення № 3110/14 від 31 жовтня 2014 року, довідка № 1 від 12 січня 2016 року про переведення декларування валютний цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і знаходиться за її межами, інформація про позитивні результати здійснення санітарно - епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 17 лютого 2016 року, інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів "Ввезення в") № 2730 від 17 лютого 2016 року, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів. що не підлягають екологічному контролю) № 2730 від 17 лютого 2016 року, сертифікат про походження товару № Е0133134 від 17 лютого 2016 року, інші некласифіковані документи - заявка на транспортування № 11 від 08 лютого 2016 року, 2 сертифіката якості до партії від 17 лютого 2016 року, технічна інформація б/н від 16 листопада 2015 року, єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів № 311/05-70-60 від 22 лютого 2016 року, митна декларація країни відправлення № МRN 16FI92E9 від 17 лютого 2016 року.

При здійсненні митних формальностей, на думку відповідача, у поданих позивачем документах містяться певні розбіжності, які у нього викликають сумніви в достовірності інформації, зазначеної в них, зокрема, невірно визначено митну вартість, 1) інвойс № CD 56969 від 17 лютого 2016 року не підписано продавцем; 2) у інвойсі № CD 56969 від 17 лютого 2016 року визначено штраф 10 %, який не передбачено контрактом; 3) технічні характеристики товару, що надійшов, відрізняються від технічних умов контракту, що може впливати на вартість товару; 4) у інвойсі № CD 56969 від 17 лютого 2016 року назва продавця вказана не повністю.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, оформлений належним чином оригінал інвойсу, документи, що підтверджують витрати на страхування товарів, документи, що підтверджують транспортні витрати, призначення штрафу та його конкретний розмір, а також вплив якості товару на його вартість.

В повідомленні відповідачем зазначалось про право декларанта позивача надати додаткові документи за власним бажанням для підтвердження митної вартості товару відповідно до ч.6 ст.53 Митного кодексу України (а.с. 65).

Відповідно до ч.5 ст. 55 Митного кодексу України між представником позивача та митним органом були проведені усні консультації.

За наслідками розгляду митним органом поданих документів складена картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів № 700020000/2016/00007 від 14 березня 2016 року (а.с. 23-24), внаслідок чого згідно ст.55 Митного кодексу України винесено рішення про коригування митної вартості № 700020000/2016/000003/1 від 14 березня 2016 року (а.с. 22).

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття митним органом картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів та рішення про коригування митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відтак, відсутність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей робить безпідставним витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості з боку митного органу. А прийняті спірне рішення та карта відмови є такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2 ст.55 Митного кодексу України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ст.57 Митного кодексу України).

На підтвердження митної вартості товару позивачем надано митному органу первинні та інші документи, передбачені відповідними положеннями Митного кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсно митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не довільні документи, з перелічених у статті 58 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідачем не наведено, яким чином витребувані ним у позивача документи можуть усунути сумніви у правильності визначення митної вартості, пов'язані з цифровим значенням статистичної вартості митної декларації країни - експортеру.

Щодо посилання апелянта на зазначення в рахунку - фактурі № CD 56969 від 17 лютого 2016 року штрафу в розмірі 10%, яка не передбачена контрактом, суд апеляційної інстанції зазначає, що ставка штрафу 10 відсотків була вказана в рахунку - фактурі № 56969 від 17 лютого 2016 року згідно вимог банку, клієнтом якого є продавець. Так, всім контрагентам в тексті інвойсу повинна матись фраза "штраф 10%", що означає, що у разі прострочення контрагентом платежу з нього стягується штраф у розмірі 10% від суми інвойсу. Проте, оскільки умовами контракту передбачена 100 відсоткова передплата за придбаний товар (п.5.2 Контракту), умови 10% штрафу не розповсюджуються на позивача. Зазначені пояснення представника позивача також підтверджуються листом "Bewi Styrochem Oy" від 19 серпня 2015 року. Крім того, слід відмітити, що форма та текст інвойсу із зазначенням 10% штрафу були надані позивачу та складені продавцем товару, на якому в декілька місцях зазначена його повна назва .

Стосовно відсутності підпису на інвойсі № CD 56969 від 17 лютого 2016 року, який не підписано продавцем, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно інвойсу, який є в матеріалах справи, він підписаний продавцем .

Апелянтом не доведено відсутність підпису продавця. Крім того, документи надавались в електронному порядку продавцем особисто.

Стосовно розбіжностей в технічних характеристиках товару від технічних умов контракту, що може впливати на вартість товару, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, що вміст пентану не є точно встановленим в отриманій партії товару і знаходиться у допустимому діапазоні : у технічному додатку № 2 від 04 вересня 2015 року до контракту вказано 5.3 - 6.3 %, а в сертифікатах якості на ввезений товар зазначено 5.5 - 6.7 %, кожна партія: виміряне 12.10 т.- 5,95% ,типчина величина -5,6% ( а.с.54-56), а 8,80 т. виміряне-5,89%, типчина величина - 5,6%( а.с.56-57), тобто в межах діапазону.

Відповідно до ч.1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналогічні обставини, щодо поставок інших партій товару за зовнішньоекономічним контрактом №17/15-07 від 27 лютого 2015року встановлені постановами Донецького окружного адміністративного суду у справах № 805/2869/15-а та № 805/226/16-а, які залишені без змін ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду, між тими ж сторонами ( а.с.197-204).

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Донецької митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі № 805/860/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства «ГРЕТА» до Донецької митниці ДФС про визнання протиправними дії, визнання не чинним та скасування рішення - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 27 липня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 28 липня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова