Справа № 2а/2470/1471/11
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2011 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/1471/11

12:03 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Брезіної Т.М.;

судді Ковтюк В.О.;

судді Боднарюка О.В.;

секретаря судового засідання Білоуса В.В.;

за участю:

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

представника відповідача ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки начальника Управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області, Управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

30.06.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до виконуючого обовязки начальника Управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області, Управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області (далі - Управління) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії.

Позивач на обґрунтування позову зазначив, що 28 грудня 2010 року в.о. начальника управління ОСОБА_5 винесено постанову № 159, якою за порушення умов договору №91 від 21 травня 2010 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6, застосовано до підприємця ОСОБА_6 штраф у розмірі 36 270 грн. 00 коп. В постанові № 159, окрім іншого, зазначено, що штраф до ОСОБА_6 застосовано за реалізацію продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні без сертифікатів відповідності.

Вказане рішення № 159 ОСОБА_6 оскаржено до Чернівецького окружного адміністративного суду, який 4 березня 2011 року по справі № 2а/2470/399/11 прийняв рішення про відмову ОСОБА_6 в задоволенні позову.

Позивач 29 квітня 2011 року, керуючись положеннями статті 13 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції», звернувся до Управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області з письмовою заявою про прийняття рішення щодо вилучення дверей та дверних коробок, які встановлені на підставі договору № 91 від 21 травня 2010 року. Водночас, просив покласти на підприємця ОСОБА_6 оплату робіт, пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу, як неякісної та небезпечної продукції.

Також у позові позивач зазначив, що 7 червня 2011 року в.о. начальника управління ОСОБА_5 відповіддю № 386 протиправно відмовила йому в задоволенні вимог, викладених у заяві №045/1499 від 29 квітня 2011 року. ОСОБА_5, в обґрунтування відмови, посилається на вимоги статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положення про управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області, вказує на те, що питання щодо переробки та утилізації будь-якої продукції не входять до компетенції Управління.

У звязку із наведеним, позивач просив суд дії виконуючої обовязки начальника Управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області ОСОБА_5 щодо відмови у прийнятті рішення про вилучення дверей та дверних коробок, встановлених на підставі договору № 91 від 21 травня 2010 року в квартирі АДРЕСА_1 та покладення на підприємця ОСОБА_6 оплати робіт, пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу, як неякісної та небезпечної продукції протиправними і зобов'язати Управління прийняти таке рішення.

Відповідачі подали заперечення на позов в яких зазначили, що 24.05.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Управління з письмовою заявою щодо прийняття рішення про вилучення дверей та дверних коробок, встановлених на підставі договору № 91 від 21.05.2010 року в кв. №14 буд. 23. на вул. О.Кобилянської м. Чернівці та покладення на підприємця ОСОБА_6 оплату робіт, пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу, як неякісної та небезпечної продукції. Управлінням заява позивача розглянута та надана письмова відповідь від 07.06.2011 року.

У відповіді зазначили, що відповідно до акту перевірки Управління № 010294 від 12.08.2010р. встановлено, що двері в квартирі АДРЕСА_2 являються неякісними та не сертифікованими. Приписом акту перевірки підприємця ОСОБА_6 зобов'язано повернути позивачу кошти за неякісні двері та здійснити демонтаж, а отже, Управлінням винесено припис, згідно якого двері вилучено з обігу ще 12 серпня 2010 року про, що повідомлено позивача письмово 13.08.2010 року вих. № 591. Також зазначили, що питання, пов'язані з переробкою, утилізацією, знищенням не входять до повноважень Управління, а отже видання припису з приводу покладання на підприємця ОСОБА_6 оплати робіт пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу є протиправним. Повідомили, що на даний час механізм порядку, умов та правила переробки, утилізації та знищення або подальшого використання конкретних видів вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції не визначено.

В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

29.04.2011 року позивач звернувся до Управління з заявою про прийняття рішення про вилучення дверей та дверних коробок, встановлених на підставі договору № 91 від 21 травня 2010 року в квартирі АДРЕСА_3, 23 та покласти на підприємця ОСОБА_6 оплату робіт, повязаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу, як неякісної та небезпечної продукції. (а.с.14).

Управлінням надано відповідь від 07.06.2011 року вих. № 386 в якій зазначено, що прийняття відповідно до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», Положення про управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області питання щодо переробки та утилізації будь-якої продукції не входить до компетенції Управління (а.с.15).

Позивач 14.07.2010 року звернувся до Управління з заявою №146/1499 про порушення умов договору між позивачем та ОСОБА_6 та просив серед іншого провести позапланову перевірку ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зобовязати здійснити демонтаж дверних коробок, повернути йому кошти у сумі 20150 грн., застосувати до ОСОБА_6 відповідальність та заборонити здійснювати підприємницьку діяльність. (а.с.37).

13.08.2011 року Управлінням надано відповідь вих. №591 в якій ОСОБА_1 повідомлено про те, що приписом акту перевірки Управління зобовязано підприємця ОСОБА_6 повернути заявнику кошти у сумі 20150 грн. та здійснити демонтаж дверей. (а.с. 38).

Управлінням 12.08.2010 року здійснювалась перевірка приватного підприємця ОСОБА_6 в результаті якої складено акт № 010294 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, яким встановлено, що підприємцем ОСОБА_6 порушені умови договору № 91 від 21.05.2010 року укладеного між ним та позивачем також відсутня інформація стосовно продукції, яка підлягає обовязковій сертифікації та сертифікат відповідності. (а.с.40-41).

За результатами перевірки Управлінням винесено припис керівнику субєкта господарської діяльності, в якому зобовязано ОСОБА_6 надати копію сертифікату відповідності на двері та повернути кошти за неякісні двері гр. ОСОБА_1 в сумі 20150,00 грн. в термін семи днів з моменту отримання акту № 010294, здійснити демонтаж дверей. (а.с.42).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» 28.12.2010 року Управлінням винесено постанову № 159 про накладення стягнення на підприємця ОСОБА_6 за порушення умов договору № 91 від 21.05.2010 року, укладеного між споживачем і виконавцем, відсутність необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію та реалізацію продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні, без сертифікатів застосовано штраф у розмірі 36270, 00 грн. (а.с.7-9).

ОСОБА_6 17.02.2011 року звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови № 159 від 28.12.2010 року, за результатами розгляду якого, винесено постанову від 04.03.2011 про відмовлену у задоволені позову (а.с.10-13, 61-62).

Шевченківським районним судом м. Чернівці розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про захист прав споживачів (а.с.64).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - цього Закону) визначені повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, які мають право, зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції; забороняти суб'єктам господарювання реалізацію споживачам продукції.

При цьому згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 цього Закону спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, його територіальні органи мають право приймати рішення про: припинення суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, реалізації та виробництва продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, - до усунення виявлених недоліків; тимчасове припинення діяльності суб'єктів господарювання сфери торгівлі (секцій, відділів), послуг, у тому числі ресторанного господарства, складів підприємств оптової і роздрібної торгівлі та організацій незалежно від форми власності, що систематично реалізують товари неналежної якості, порушують правила торгівлі та надання послуг, умови зберігання та транспортування товарів, - до усунення виявлених недоліків.

Також згідно п.12 ч.1 ст. 26 цього Закону спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, його територіальні органи мають право накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення.

Зазначені повноваження визначені також Положенням «Про управління у справах захисту прав споживачів у Чернівецькій області» затвердженим головою Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 04.09.2009 року.

Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки Управління № 010294 від 12.08.2010р. встановлено, що двері в квартирі АДРЕСА_2 являються неякісними та не сертифікованими. Приписом акту перевірки підприємця ОСОБА_6 зобов'язано повернути позивачу кошти за неякісні двері та здійснити демонтаж, а отже, Управлінням винесено припис, згідно якого двері вилучено з обігу ще 12 серпня 2010 року про, що повідомлено позивача письмово 13.08.2010 року вих. № 591.

У звязку із наведеним, рішення про вилучення дверей вже прийнято Управлінням.

Відповідно до ст. 7, 8 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» 14 січня 2000 року № 1393-XIV спеціально уповноважені органи виконавчої влади, які здійснюють державний контроль і нагляд за якістю та безпечністю продукції, на підставі результатів відповідних перевірок видають у межах своїх повноважень обов'язкові для виконання власником продукції рішення про вилучення з обігу неякісної та небезпечної продукції і подальше поводження з нею. Вилучення з обігу неякісної та небезпечної продукції здійснюється власником цієї продукції шляхом недопущення можливості її реалізації, споживання чи використання за призначенням, а також шляхом повернення її суб'єктами підприємницької діяльності, в яких ця продукція знаходиться на підставі договорів доручення, схову, перевезення та інших цивільно-правових договорів, що не передбачають передачі прав власності на продукцію.

Спеціально уповноваженими органами виконавчої влади, що приймають рішення про вилучення з обігу неякісної та небезпечної продукції і подальше поводження з нею, відповідно до ст. 13 цього Закону, є центральні органи виконавчої влади, до відання яких належать питання забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, захисту прав споживачів, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, стандартизації, метрології та сертифікації, їх територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах Києві і Севастополі та інші органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень.

Переробка, утилізація або знищення вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції здійснюється підприємствами, виробництво яких пройшло атестацію на виконання цих робіт відповідно до вимог Закону. Згідно п.13 постанови КМУ від 24.01.2001 року № 50 «Про затвердження загальних вимог до здійснення переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції» Держспоживстандарт у межах своєї компетенції забезпечує ведення реєстру підприємств, виробництво яких атестовано на право здійснення робіт щодо переробки, утилізації або знищення вилученої з обігу продукції відповідно до вимог Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції».

На даний час механізм порядку, умов та правила переробки, утилізації та знищення або подальшого використання конкретних видів вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції не визначено.

При аналізі норм законодавства та положення про Управління суд робить висновок, що питання, пов'язані з переробкою, утилізацією, знищенням не входять до компетенції Управління. А тому вимога позивача про видання рішення з приводу покладання на підприємця ОСОБА_6 оплати робіт пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу є протиправною.

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства суд робить висновок, що вимога позивача про вилучення дверей та дверних коробок вже була виконана шляхом прийняття відповідного рішення, а покладення на підприємця ОСОБА_6 оплати робіт, пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням вилучених дверей та дверних коробок з обігу, як неякісної та небезпечної продукції не відноситься до компетенції Управління, а тому дії виконуючого обовязки начальника Управління ОСОБА_5 є правомірними, а посадова особа цього органу діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з дотриманням вимог ч. 3 ст. 2 КАС України. У звязку із цим, вимога позивача прийняти таке рішення, є безпідставною, виходить за межі компетенції Управління, і не може бути задоволена судом.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, довів належним чином правомірність прийнятих ним рішень і вчинених дій.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій в.о. начальника Управління та зобовязання Управління прийняти рішення є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У звязку із тим, що клопотання про стягнення з позивача судових витрат не заявлялось, суд не вирішував це питання.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167, КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185, частин першої-другої статті 186 КАС України сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. Скарга про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення або в разі відсутності сторони в судовому засіданні з дня одержання її копії. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі сторони можуть отримати 24.11.2011 року.

Головуючий суддя Т.М. Брезіна

Суддя В.О. Ковтюк

Суддя О.В. Боднарюк