Справа № 2а-3923/11/2170
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Київ К/800/1718/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Зайцева М.П.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Латишевої Л.П.

прокурора Генеральної прокуратури України Чубенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013

у справі № 2а-3923/11/2170

за позовом Дочірнього підприємства «Торговий дім «Херсон» компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі»

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області,

про визнання дій незаконними, зобов'язання утриматись від вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013, позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.04.2011 № про зменшення від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 613868,50 грн. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.04.2011 № про зменшення бюджетного відшкодування надміру сплаченого податку на додану вартість в сумі 1742917,30 грн. Стягнуто з Державного бюджету України в особі ДПІ у м.Херсоні Херсонської області ДПС на користь ДП «Торговий дім «Херсон» компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1700,00 грн.

ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. Вважає, що суди порушили норми матеріального права, обґрунтовуючи такі посилання обставинами, з яких податковий орган виходив при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наводив судам попередніх інстанцій, заперечуючи проти позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Підставою для зменшення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 19.04.2011 № від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 613868,50 грн. та зменшення за податковим повідомленням-рішенням від 19.04.2011 № бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальній сумі 1742917,30 грн. слугували висновки, викладені в акті від 14.04.2011 № 1162/07-0/30768893 позапланової невиїзної перевірки за період: липень, листопад, грудень 2009 року, березень, квітень, червень-серпень 2010 року, про порушення позивачем вимог:

п. 1.8 ст. 1, пп. 7.7.1, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що призвело до завищення бюджетного відшкодування в загальній сумі 1742917,30 грн., в т.ч. за липень 2009 року в сумі 424198,00 грн., за листопад 2009 оку в сумі 261246,80 грн., за грудень 2009 року в сумі 226311,00 грн., за березень 2010 року в сумі 213032,50 грн., за квітень 2010 року в сумі 315096,70 грн., за червень 2010 року в сумі 133906,40 грн., за липень 2010 року в сумі 94765,00 грн. та за серпень 2010 року в сумі 74360,00 грн.;

пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення податкового кредиту в загальній сумі 613868,50 грн., в т.ч. за червень 2009 року в сумі 25865,60 грн., за березень 2010 року в сумі 14025,00 грн., за травень 2010 року в сумі 242958,40 грн., за червень 2010 року в сумі 256659,50 грн. та за липень 2010 року в сумі 74360,00 грн.

Податковий орган вважає, що податковий кредит, від'ємне значення з податку на додану вартість та бюджетне відшкодування протиправно задекларовано позивачем, оскільки вчинення господарських операцій з придбання товару (робіт, послуг) у ТОВ «Верхньорогачицький ОПЗ», ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Новофарм», ТОВ «Агрооіл Груп», ТОВ «Торгінвест Плюс», ТОВ «Євротранссервіс» та ТОВ «Югрансагро» не підтверджено.

Такі висновки податковий орган обґрунтовує таким:

ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» у відповідях від 22.09.2009, від 07.09.2009, від 30.03.2010 та від 08.09.2010 на запит контролюючого органу про проведення зустрічної перевірки не зазначено інформації щодо транспортування продукції на адресу позивача, не вказано переліку виробничих потужностей, інформації щодо наявності відповідних фахівців, виробничих запасів, необхідних для виготовлення продукції. На час проведення перевірки ТОВ «Верхньосірогозький ОПЗ» має стан платника « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням;

в акті документальної невиїзної перевірки ТОВ «Торгінвест Плю» (м. Миколаїв), отриманому від ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва від 22.10.2010 за № 3652/231-00/35639425, вказано, що постановою Господарського суду Миколаївської області від 27.07.2010 у справі № 5/113/10 підприємство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. В акті викладено висновки про нікчемність угод з контрагентами ТОВ «Торгинвест Плюс» на придбання та поставку товарів, за період з квітня 2008 року по грудень 2009 року;

ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська листом від 14.01.2011 повідомило про неможливість провести зустрічну перевірку у зв'язку з перевезенням ТОВ «Промхімснаб» на облік до іншої державної податкової інспекції;

ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва листом від 27.09.2010 повідомило про ненадання ТОВ «Євротранссервіс ЛТД» належним чином оформлених підтверджуючих документів у підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з контрагентами за період: листопад, грудень 2008 року, березень - травень 2010 року;

ТОВ «Югтрансагро» надано відповідь від 04.08.2010 на запит, яка не містить порядку здійснення розрахунків за операціями поставки товару. Підприємство має стан платника « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням;

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя у листах від 15.10.2010, від 14.12.2010 повідомила, що ТОВ «Агрооіл Груп» є виробником реалізованої продукції. Проте згідно з даними звітної форми 00 «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» підприємство має стан платника « 4» - порушено провадження у справі про банкрутство. Податкова звітність з податку на додану вартість ТОВ «Агрооіл Груп» за визнана як «недійсна».

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на додану вартість податкового кредиту, від'ємного значення та декларування бюджетного відшкодування слід застосовувати положення п. 7.4, п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

За умови реального здійснення платником податків (покупцем) господарських операцій з придбання товару, які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні податкового кредиту, від'ємного значення та бюджетного відшкодування підстави для позбавлення його права на зазначений кредит відсутні.

Висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податків товару мають підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати на час вчинення операцій та після вчинення операцій контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та оподаткування і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит, від'ємне значення та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за зафіксовані контролюючим органом порушення продавця.

Допущені продавцем порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого цього податку.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Закон № № 168/97-ВР не ставить право на заявлення до бюджетного відшкодування податку на додану вартість та на отримання такого відшкодування залежно від факту підтвердження зустрічною перевіркою сплати податку на додану вартість постачальником товару (робіт, послуг).

Верховний Суд України також неодноразово висловлював свою позицію з цього приводу. Так у постанові від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Верховний Суд України дійшов висновку про те, що чинне законодавство України не ставить виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит залежно від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. Вимога пункту 1.8 статті 1 Закону №168/97-ВР щодо надмірної сплати ПДВ як необхідної умови повернення з бюджету сум цього податку його платникові стосується саме цього платника і сплати ним податку у ціні придбання товарів (послуг) їх постачальникам.

Висновки податкового органу про нереальність господарських операцій зроблені без дослідження обставин щодо фактичного їх вчинення, в т.ч. без дослідження первинних документів, складених щодо таких операцій.

Судами попередніх інстанцій належно досліджено питання щодо фактичного придбання позивачем товарів в межах господарської діяльності, в результаті чого достовірно встановлено, що операції реально були вчинені, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які оцінені судами як такі, що відповідають дійсності. Зокрема, судами досліджені умови договорів, податкові накладні, товарно-транспортні накладні тощо. Судами встановлено факт оплати прибраного товару.

Судами попередніх інстанцій не встановлено порушень позивачем при формуванні податкового кредиту, від'ємного значення та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість норм Закону України «Про податок на додану вартість», на які вказував податковий орган в акті перевірки.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами норм матеріального права, на якій вказує відповідач в касаційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді М.П. Зайцев

Ю.І. Цвіркун