Справа № 802/864/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 липня 2016 р. Справа № 802/864/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивачів: ОСОБА_1

представника відповідача: Порхун Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

до: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю висновків відповідача щодо відмови в наданні дозволу позивачам на імміграцію в Україну.

Представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування позовної заяви. Окремо зазначив про обов'язок відповідача організувати прийняття та завершення розгляду заяв позивачів про надання дозволу на імміграцію в Україну, посилаючись на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 року у справі № 802/3403/14-а.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, проте надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Одночасно просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи письмових заперечень. Окремо зазначив, що у відповідача відсутні правові підстави для надання дозволу позивачам на імміграцію в Україну, оскільки документи позивачів, необхідні для надання такого дозволу втратили чинність, також відповідачем при розгляді відповідних заяв позивачів встановлено, що позивачі не проживають за місцем реєстрації приймаючої сторони, а також термін нотаріально посвідченої заяви приймаючої сторони втратив свою чинність.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2011 року позивач ОСОБА_3, а 24.06.2011 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернулись із заявами до ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області із заявами про надання дозволу на імміграцію відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію".

Рішенням в.о. начальника ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області від 10.10.2011 року позивачам відмовлено в наданні дозволів на імміграцію в Україну відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України "Про імміграцію". Дане рішення оскаржене позивачами в судовому порядку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.01.2012 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 10.10.2011 року. Зобов'язано ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області поновити розгляд заяв про надання дозволу на імміграцію в Україні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Згідно ухвали ВОАС від 18.11.2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 року, замінено боржника у виконавчому провадженні у справі № 2-а/0270/4957/11 ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області на Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області.

За результатами виконання вказаної постанови, відповідачем 01.09.2014 року прийнято рішення про відмову у наданні дозволу позивачам на імміграцію в Україну. Вказане рішення прийнято відповідачем, у зв'язку із невідповідністю документів, наданих позивачами, чинному законодавству України про імміграцію.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивачі звернулись до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2014 року у справі № 802/3403/14-а, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 року визнано протиправними та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 01.09.2014 про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3. Зобов'язано Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області поновити розгляд заяв про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 з урахуванням вимог закону України "Про імміграцію" та наказу в.о. Міністра внутрішніх справ України № 626 від 17.07.2012.

На виконання рішення суду Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи № 802/3403/14-а від 08.07.2015 року.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 20.07.2015 року відкрито виконавчі провадження ВП №48139184, 48139330, 48138941.

На підставі рішення суду у справі № 802/3403/14-а УДМС України у Вінницькій області 06.07.2015 року поновлено розгляд заяв позивачів від 22.06.2011 року та від 24.06.2011 року про надання дозволу на імміграцію.

Згідно висновків УДМС України у Вінницькій області від 29.01.2016 року позивачам відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну. Дані висновки прийнято відповідачем, у зв'язку із неподанням позивачами чинних документів, необхідних для надання дозволу на імміграцію в Україну, а також у зв'язку із поданням неправдивих відомостей про перебування на території України, оскільки відповідачем під час розгляду заяв позивачів про надання дозволу на імміграцію встановлено, що останні за місцем реєстрації приймаючої сторони не проживають, а нотаріально посвідчена заява приймаючої сторони про надання дозволу на проживання втратила чинність.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію регулюються Законом України "Про імміграцію" та Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 (далі - Порядок).

Згідно ст. 1 Закону України "Про імміграцію" (далі - Закон) дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно із ст. 6 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Згідно з ч. 5, 10 ст. 9 Закону для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:

1) три фотокартки;

2) копія документа, що посвідчує особу;

3) документ про місце проживання особи;

4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);

5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Пунктом 11 Порядку визначено, що для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою встановленого ДМС за погодженням з МЗС зразка подаються:

паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та копія його сторінок;

засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними;

три фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

документ про місце проживання (в Україні та за кордоном);

документально підтверджені відомості про склад сім'ї (копії свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документів про усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо). При цьому, документи, відомості за якими можуть змінюватися, можуть бути подані протягом шести місяців від дня їх видачі.

Територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції (п. 12 Порядку).

У разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу (п. 16 Порядку).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що законодавством визначено чітку процедуру для отримання дозволу на імміграцію. При цьому, строк подачі документів, відомості яких можуть змінюватись, становить півроку з дати їх видачі.

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2014 року у справі № 802/3403/14-а відповідачем поновлено розгляд заяв позивачів про надання дозволу на імміграцію від 22.06.2011 року та від 24.06.2011 року. За результатами розгляду прийнято висновки про відмову у наданні дозволу позивачам на імміграцію в Україну від 29.01.2016 року.

Під час розгляду вказаних заяв Управлінням встановлено ряд недоліків, а саме на момент прийняття рішень встановлено відсутність відомостей про місце проживання позивачів за кордоном, відсутні відомості про місце проживання позивачів в Україні, а нотаріально посвідчена заява особи, яка надавала згоду на проживання позивачам втратила чинність.

Згідно матеріалів справ № 73, 74, 75 про залишення на постійне проживання в Україні осіб без громадянства ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3, наданих для огляду в судовому засіданні представником УДМС України у Вінницькій області, а також згідно пояснень ОСОБА_5., який надав письмову згоду на проживання позивачам у власній квартирі встановлено, що позивачі за адресою приймаючої сторони не проживають та ніколи не проживали.

Крім того, на момент прийняття оскаржуваних висновків, встановлено, що документи про відсутність хвороб, видані в квітні 2011 року, довідки, видані в березні та червні 2011 року компетентним органом держави попереднього проживання або її дипломатичним представництвом чи консульською установою в Україні про відсутність судимості у позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недійсними, також у позивача ОСОБА_4 документ, який посвідчує особу заявника, а саме проїзний документ для палестинських біженців № 0000090, виданий 21.08.2008 року генеральним консульством Арабської Республіки Єгипет, дійсний до 20.01.2013 року, тобто на момент прийняття рішення є недійсним.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем висновків від 29.01.2016 року документи, необхідні для звернення із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну втратили чинність, також відсутні відомості про місце проживання позивачів в Україні, що суперечить Закону України "Про імміграцію" та Порядку № 1983.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18.06.2015 року у адміністративній справі № 802/3403/14-а вказав на обов'язок відповідача організувати прийняття та завершення розгляду заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у визначені законодавством строки на підставі наявних документів.

Разом з тим, суд не приймає до уваги даний висновок, як підставу для задоволення адміністративного позову, оскільки дотримання процедури імміграції є обов'язком як іноземців, осіб без громадянства, які бажають іммігрувати до України, так і органів, уповноважених здійснювати розгляд заяв про імміграцію та приймати відповідні рішення. А зобов'язання відповідача надати дозвіл позивачам на імміграцію на підставі недійсних документів призведе до порушення процедури надання дозволу на імміграцію як судом, так і суб'єктом владних повноважень, що суперечить Конституції України та чинному законодавству.

При цьому, позивачі не позбавлені права повторно звернутись із заявою про надання дозволу на імміграцію, поновивши усі необхідні документи, про що також роз'яснено відповідачем у висновках від 29.01.2016 року.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович