Справа № 803/674/16
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Справа № 803/674/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

представника третьої особи Зленка Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.01.2016 № .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2016 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») (а. с. 18-19).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ковельською ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи - громадянина ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, про що складено акт від 31.12.2015 № 272/17-.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено пункт 54.1 статті 54, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), фізичною особою - громадянином ОСОБА_4 не включено до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий як додаткове благо, отримане від ПАТ «Дельта Банк» за прощення суми боргу і тому занижено об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) за 2014 рік на суму 1586394,32 грн., як наслідок занижено суму податкового зобов'язання по ПДФО за 2014 рік в сумі 266763,85 грн.

На підставі акту перевірки від 31.12.2015 № 272/17- Ковельська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 18.01.2016 № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДФО на 333454,81 грн., в т. ч. за основним платежем - 266763,85 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 66690,96 грн.

Позивач не погоджується із вказаним податковим повідомленням-рішенням та вважає його протиправним з тих підстав, що відповідачем неправомірно визначено грошове зобов'язання з ПДФО у зв'язку із включенням до складу оподатковуваного доходу відсотків, штрафних санкцій, пені за кредитним договором.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ від 18.01.2016 № .

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 27.05.2016 (а. с. 27-28) представник відповідача адміністративний позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що під час перевірки було встановлено, що позивачем, в порушення пункту 54.1 статті 54, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, не включено до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий як додаткове благо від ПАТ «Дельта Банк» за прощення суми боргу, занижено об'єкт оподаткування ПДФО за 2014 рік на суму 1586394,32 грн., як наслідок занижено суму податкового зобов'язання по ПДФО за 2014 рік в розмірі 266763,85 грн., тому відповідач правомірно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В ході судового розгляду справи представники позивача, які брали участь у судових засіданнях, адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні пояснив, що прощена сума боргу є тілом кредиту, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, зокрема, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75000 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором; вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 302370,68 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору; надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у термін з 05.10.2006 по 05.10.2017 (а. с. 54-66).

В подальшому 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким продавець погоджується продати (відступити) право вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі; згідно з витягом з додатку № 1 до вказаного договору покупець придбав право вимоги за договором № 0, укладеним з ОСОБА_4, із загальним розміром грошового зобов'язання за кредитним договором у валюті кредиту 160110,32 швейцарських франки, фактичним розміром невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 16.12.2011 в сумі 1526789,27 грн. (а. с. 96-104). При цьому, позивач ОСОБА_4 стороною договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 не був.

08.11.2013 позивач звернувся до голови правління ПАТ «Дельта Банк» із заявою про врегулювання боргових зобов'язань перед банком (а. с. 69).

Згідно із протоколом засідання кредитного комітету ПАТ «Дельта Банк» від 14.11.2013 № 76/25-2 комітетом вирішено, що за умови внесення на власний транзитний рахунок позичальника по кредитному договору № 0 від 05.10.2006 (№ 1 згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами УСБ від 08.12.2011) суми не менше ніж гривневий еквівалент 40000,00 доларів США за готівковим курсом банку на дату внесення: укласти додаткову угоду до кредитного договору № 0 від 05.10.2006 (№ 1 згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами УСБ від 08.12.2011), згідно якої здійснити заміну валюти договору з швейцарських франків на національну валюту за курсом НБУ в день проведення операції (здійснення заміни валюти кредитування підлягає загальна сума заборгованості, включаючи заборгованість за основною сумою боргу та нарахованими доходами); здійснити анулювання залишку боргу за рахунок витрат банку (а. с. 72).

Як вбачається із квитанції № 1949259 від 11.01.2014, ОСОБА_4 вніс на власний транзитний рахунок кошти в сумі 328000,00 грн. (кошти, еквівалентні 40000,00 доларів США) з призначенням платежу «погашення кредної заборгованості по кредитному договору № 0 від 05.10.2006» (а. с. 71).

11.01.2014 між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено додатковий договір до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006, згідно із пунктом 1 якого сторони домовилися змінити валюту виконання зобов'язання за договором з відповідним переведенням заборгованості з повернення кредиту та сплати інших плат за договором, розмір якої станом на дату укладення цього додаткового договору складає 217653,18 швейцарських франків, з франків на гривні. Згідно із пунктом 3 додаткового договору сторони домовилися викласти пункт 1.1 розділу 1 договору в такій редакції: «1.1. Кредитор зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитору кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 1915194,32 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором». Відповідно до пунктів 5, 6 додаткового договору «сторони домовилися, що пункти 1 та 3 цього додаткового договору починають застосовуватися з моменту здійснення позичальником сплати заборгованості за договором в розмірі не менше ніж гривневий еквівалент суми 40000,00 доларів США за готівковим курсом на дату сплати на рахунок № 6263, відкритий в АТ «Дельта Банк». Як наслідок перерахунку боргу на умовах, зазначених в пункті 1 цього додаткового договору, кредитор здійснює прощення боргу позичальника за договором на суму 1586394,32 грн. у відповідності до статті 605 Цивільного кодексу України. Підписанням цього договору позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 ПК України позичальник зобов'язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає прощену кредитором суму боргу за договором в розмірі 1586394,32 грн., та відобразити їх в своїй річній податковій декларації» (а. с. 67-68).

11.01.2014 ПАТ «Дельта Банк» письмово повідомило ОСОБА_4 про анулювання (прощення) частини боргу за кредитним договором № 0 від 05.10.2006 в розмірі 1586394,32 грн. (а. с. 73).

07.05.2014 ПАТ «Дельта Банк» подало податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, за перший квартал 2014 року (форма № 1ДФ), у якому в графах «3а сума нарахованого доходу» та «3 сума виплаченого доходу» зазначено про нарахований позивачу дохід в сумі 1586394,32 грн. (а. с. 77-79).

Крім того, судом також встановлено, що Ковельська ОДПІ на підставі наказу від 21.12.2015 № 803 (а. с. 47) провела документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичної особи - громадянина ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, про що складено акт від 31.12.2015 № 272/17- (а. с. 7-10). Перевіркою встановлено, що позивачем порушено пункт 54.1 статті 54, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, фізичною особою - громадянином ОСОБА_4 не включено до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, отриманий як додаткове благо, отримане від ПАТ «Дельта Банк» за прощення суми боргу і тому занижено об'єкт оподаткування ПДФО за 2014 рік на суму 1586394,32 грн., як наслідок занижено суму податкового зобов'язання по ПДФО за 2014 рік в сумі 266763,85 грн.

На підставі акту перевірки від 31.12.2015 № 272/17- Ковельська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 18.01.2016 № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДФО на 333454,81 грн., в т. ч. за основним платежем - 266763,85 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 66690,96 грн. (а. с. 6).

Рішеннями Головного управління ДФС у Волинській області від 17.03.2016 та ДФС України від 27.04.2016 скарги позивача на вказане податкове повідомлення-рішення залишені без задоволення (а. с. 49-52).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі податкового повідомлення-рішення, з огляду на таке.

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками ПДФО є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Пунктом 164.1 статті 164 цього ж Кодексу передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно із підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Разом з тим, при вирішенні даного спору слід також врахувати, що за приписами підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ (зі змінами), договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду підстави дійти висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин доходом, отриманим платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства (в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України) є сума боргу за договором про надання споживчого кредиту у вигляді грошових коштів (тіло кредиту) та процентів, які позичальник зобов'язаний був повернути за договором, в той час як пеня, штрафи, комісії тощо не можуть вважатися додатковим благом, оскільки є засобами забезпечення виконання зобов'язання за договором, суми нарахованих пені, штрафів, комісій тощо не отримуються боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати, так і не стягувати їх.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII (який набрав чинності з 01.01.2015) підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 було викладено у такій редакції: «д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом».

Отже, лише з 01.01.2015 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням. Оскільки відповідні зміни до ПК України були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який немає зворотної дії в часі, тому вказані положення не поширюються на спірні правовідносини.

Таким чином, для вирішення даного спору необхідно було отримати розрахунок суми боргу позивача за договором про надання споживчого кредиту, анульованого (прощеного) ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалами від 02.06.2016 та від 05.07.2016 суд витребовував у ПАТ «Дельта Банк»: розрахунок заборгованості (із зазначенням сум по тілу кредиту, процентам, пені тощо в іноземній валюті та гривні, із вказівкою на курс валюти), визначеної додатковим договором від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 (217653,18 франків, 1915194,32 грн.), розрахунок сплачених ОСОБА_4 коштів в сумі 328800,00 грн. (40000,00 доларів США) згідно із квитанціями № 30639851 від 11.01.2014 та № 1949259 від 11.01.2014 (із зазначенням сум по тілу кредиту, процентам, пені тощо), розрахунок прощеної суми боргу в розмірі 1586394,32 грн. (із зазначенням сум окремо по тілу кредиту, процентам, пені тощо) згідно із додатковим договором від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 та податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманих з них податку (форма № 1ДФ) за І квартал 2014 року, а також зобов'язував ПАТ «Дельта Банк» надати письмові пояснення щодо: додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині розрахунку загального розміру грошового зобов'язання за кредитним договором № 0 у валюті кредиту в сумі 160110,32 швейцарських франків та фактичного розміру невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 16.12.2011 в сумі 1526789,27 грн., чітко вказавши суми окремо по тілу кредиту, процентам, пені в іноземній валюті та гривні (із вказівкою на курс валюти), право вимоги якої набуло ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.11.2011; пунктів 3, 5 та 6 додаткового договору від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006, чітко вказавши, з яких сум (із зазначенням окремо сум по тілу кредиту, процентам, пені тощо в іноземній валюті та гривні, із вказівкою на курс валюти) складається заборгованість в розмірі 1915194,32 грн. (пункт 3 додаткового договору), сплачена сума заборгованості в розмірі 40000,00 доларів США (пункт 5 додаткового договору) та прощена суми боргу в розмірі 1586394,32 грн. (пункт 6 додаткового договору); збільшення заборгованості від суми 1526789,27 грн., право вимоги якої набуло ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.11.2011, до суми 1915194,32 грн., визначеної пунктом 3 додаткового договору від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006; розміру нарахованої пені за неналежне виконання позивачем договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 (станом на 08.11.2011 та станом на 11.01.2014) (а. с. 84-85, 107-108).

Вимоги суду були виконані ПАТ «Дельта Банк» частково шляхом подання довідок від 01.06.2016 № 4746 (а. с. 76) та від 13.06.2016 № 5116 (а. с. 105), з яких вбачається, що 11.01.2014 між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додатковий договір до кредитного договору № 0 від 05.10.2006, яким було анульовано (прощено) частину заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.10.2006 у розмірі 1586394,32 грн., з яких: 1586394,32 грн. - тіло кредиту, 0,00 грн. - відсотки, 0,00 грн. - пеня.

Разом з тим, суд не бере до уваги довідки від 01.06.2016 № 4746 та від 13.06.2016 № 5116 про розрахунок анульованої (прощеної) суми заборгованості, оскільки вони суперечать іншим матеріалам справи.

Так, 05.10.2006 між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого, зокрема, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75000 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором; вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 302370,68 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Будь-яких інших договорів, за якими позивач ОСОБА_4 отримав кредит (грошові кошти) від АКБ «УкрСиббанк» чи ПАТ «Дельта Банк» суду не надано.

Крім того, пунктами 1.1, 1.6, 4.2, 7.1-7.6 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 було передбачено нарахування процентів, а також можливість застосування пені, штрафу, комісій.

Суд також звертає увагу, що згідно із пунктом 1.1 протоколу засідання кредитного комітету ПАТ «Дельта Банк» від 14.11.2013 № 76/25-2 комітетом вирішено укласти з позивачем додаткову угоду до кредитного договору № 0 від 05.10.2006 (№ 1 згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами УСБ від 08.12.2011), згідно якої здійснити заміну валюти договору з швейцарських франків на національну валюту за курсом НБУ в день проведення операції, при цьому, здійснення заміни валюти кредитування підлягає загальна сума заборгованості, включаючи заборгованість за основною сумою боргу та нарахованими доходами (а. с. 72). Тобто, з цього слідує, що заборгованість позивача перед банком за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 складалася не лише з тіла кредиту.

Відтак, основною сумою боргу (тілом кредиту) необхідно вважати кошти в розмірі 75000 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 302370,68 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, отримані позивачем згідно із договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006.

При цьому, суд також враховує, що позивач згідно з квитанцією № 1949259 від 11.01.2014 вніс на власний транзитний рахунок кошти в сумі 328000,00 грн. (кошти, еквівалентні 40000,00 доларів США) з призначенням платежу «погашення кредної заборгованості по кредитному договору № 0 від 05.10.2006» (а. с. 71), тобто, кошти у гривневому еквіваленті були повернуті банку у більшому розмірі, ніж тіло кредиту.

З пункту 1.8 акту від 31.12.2015 № 272/17- вбачається, що при проведенні перевірки Ковельська ОДПІ використала лише відомості з ЦБД ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів та копію додаткового договору від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 (а. с. 8).

Разом з тим, на думку суду, додатковий договір від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 та податковий розрахунок ПАТ «Дельта Банк» сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, за перший квартал 2014 року (форма № 1ДФ), у якому в графах «3а сума нарахованого доходу» та «3 сума виплаченого доходу» зазначено про нарахований позивачу дохід в сумі 1586394,32 грн., не можуть бути достатніми підставами для визначення позивачу грошового зобов'язання з ПДФО, виходячи із суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 1586394,32 грн., оскільки, як встановлено під час судового розгляду справи, вказана сума не є та не може бути основною сумою боргу (тілом кредиту), та може включати проценти, та, крім того, пеню, штрафи, комісію, які не включаються до об'єкта оподаткування.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що прощена (анульована) додатковим договором від 11.01.2014 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2006 заборгованість в сумі 1586394,32 грн. є основною сумою боргу (тілом кредиту), а відповідач належним чином не провів податкову перевірку та під час розгляду справи не довів, що кошти в сумі 1586394,32 грн. є додатковим благом та об'єктом оподаткування в розумінні підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, та враховуючи, що прийняття податкових повідомлень-рішень із чітким визначенням сум податкових зобов'язань та штрафних санкцій належить до виключної компетенції органів державної фіскальної служби, а на підставі наданих відповідачем та третьою особою документів не виявилося можливим встановити структуру прощеного боргу позивача за договором про надання споживчого кредиту, тому суд приходить висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов'язання з ПДФО та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням є передчасним, безпідставним та неправомірним.

Відтак, з наведених вище підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ від 18.01.2016 № підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 3334,55 грн., сплачений квитанцією від 19.05.2016 (а. с. 15), та який згідно із випискою був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 17).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 18 січня 2016 року № .

Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 3334 гривні 55 копійок (три тисячі триста тридцять чотири гривні п'ятдесят п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 27 липня 2016 року