Справа № 404/48/16-а
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/48/16-а
Номер провадження 2-а/404/66/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кіровоградського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними рішення та спонукання до вчинення дій, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом та просять визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді №158450 від 10.12.2015 року про відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1; визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді №176471 від 10.12.2015 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_2; зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді поновити виплату пенсії по інвалідності, як інваліду Великої Вітчизняної війни ІІ групи ОСОБА_1 з 07.10.2009 року в розмірах згідно діючого законодавства; зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07.10.2009 року в розмірах згідно діючого законодавства; вирішити питання про розподіл судових витрат.

На обґрунтування позову зазначили, що до жовтня 2000 року проживали в м. Кіровограді. ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності, як інвалід Великої Вітчизняної війни ІІ групи, а ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком. Надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебувають на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. В зв»язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплату пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було припинено. 30.11.2015 року їх представник звернувся до Управління Пенсійного фонду в м. Кіровограді із заявами про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та перерахунку її розміру відповідно діючого законодавства. Рішеннями №58450 та №176471 від 10.12.2015 року управлінням в поновленні виплати пенсій відмовлено. В обґрунтування прийнятих рішень управлінням зазначено, що особа повинна пред»явити паспорт, що засвідчує місце проживання (реєстрації). Договір між Україною та Ізраїлем на сьогодні не ратифікований. Вважають, протиправними рішення щодо відмови в поновленні виплати пенсії.

Представник позивачів у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, який згідно ухвали від 31.05.2016 року був замінений його правонаступником - Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, його представник, в судове засідання після оголошеної перерви не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, просила суд згідно поданої заяви провести розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у поданих запереченнях та в судовому засіданні 17.02.2016 року заперечила проти позову та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

30.11.2015 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до відповідача із належно оформленими заявами про перерахування, поновлення в розмірах відповідно до чинного законодавства пенсії по інвалідності, як інваліду Великої Вітчизняної війни ІІ групи та пенсії за віком та додав необхідні для цього документи.

Відповідно до рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області № 158450 та №176471 від 10.12.2015 року єдиною підставою для відмови в поновленні виплати пенсії позивачам пенсії стало те, що вони надали паспорта громадян України для виїзду за кордон, а тому, згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій їм було відмовлено в поновленні виплати пенсії (а.с. 7).

Пунктом 16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (із змінами), затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 визначено, що особа, яка звертається за пенсією, повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. №2235-111, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що громадянство України - це правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Статтею 2 цього Закону встановлено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на принципах рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України, збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України та ст. 5 Закону закріплено, що документами, які підтверджують громадянство України є: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про належність до громадянства України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 5) проїзний документ дитини; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Пунктом 1 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, що затверджені постановкою Кабінету Міністрів України від 31 березня: 1995 р. № 231 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 р. № 380) визначено, що «Паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт) і проїзний документ дитини (далі - проїзний документ) є документами, що посвідчують особу і підтверджують громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України в Ізраїлем, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Договір на сьогодні не ратифікований. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009 р. від 07.10.2009 р., оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суд при розгляді справ зобов'язаний враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватись іншими судами України, у постанові від 06 жовтня 2015 року (справа № 308/108814-а) висловив правову позицію, згідно з якою з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-ІУ виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

З огляду на те, що при зверненні представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з питання перерахування, поновлення пенсії було надано паспорта громадян України для виїзду за кордон, який засвідчує їх особу, що в повній мірі відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами), затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, у відповідача були відсутні підстави для відмови в поновленні виплати пенсії. Таким чином, суд вважає, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права осіб на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону, а саме з 07 жовтня 2009 року.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивачів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про захист цих прав шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виплати раніше призначених пенсій. Згідно вимог ст. 94 КАС України, присудити із Державного бюджету України на користь позивачів понесені по справі судові витрати в розмірі - 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 71, 160, 161-163 КАС України КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним рішення №158450 від 10.12.2015 р. Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок та прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, як інваліду Великої Вітчизняної війни ІІ групи, починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Визнати протиправним рішення №176471 від 10.12.2015 р. Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок та прийняти рішення про поновлення ОСОБА_2 виплати раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Присудити із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 243,60 грн. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі прийняття постанови в порядку скороченого провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Н. Ю. Іванова