Справа № 233/889/16-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Наумик О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року справа №233/889/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у адміністративній справі № 233/889/16-а за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протокол відповідача від 03.02.2016 року № 6012 в частині відмови у врахуванні при призначенні пенсії довідок про заробітну плату № 87/741 від 10.09.2014 року, № 87/782 від 22.09.2014 року та № 87/783 від 22.09.2014 року, виданих Виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради незаконним та скасувати його; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату № 87/741 від 10.09.2014 року, № 87/782, № 87/783 від 22.09.2014 року відповідно до поданої заяви від 30.12.2015 року з 07.01.2016 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він як пенсіонер бажає для обчислення пенсії враховувати заробітну плату за період роботи за 1990-2000 роки. Вважає, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії видана на підставі особистих рахунків, що повністю відповідає п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та заробіток для обчислення пенсії, вказаний у довідках, не оспорюється відповідачем. Посилається також на рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99.

Разом з тим, відповідачем відмовлено у зарахуванні заробітку, вказаного у довідках про заробіток від 10.09.2014 року, 22.09.2014 року.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач набув право на пенсію з 07.01.2016 року, то у відповідача були відсутні на цей час законодавчі підстави для зарахування заробітної плати позивача за 60 місяців страхового стажу до 01.07.2000 року.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач повинен керуватися законодавством яке діє на момент подання заяви про призначення пенсії. Тобто, передбачено обовязок відповідача здійснити нарахування пенсії з урахуванням заробітку отриманого до 01.07.2000 року. Крім того, посилається на рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач набув право на пенсію за віком з 07.01.2016 р.

Із заявою до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області про призначення йому пенсії за віком позивач згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернувся 30.12.2015 р. (а.с.15) - в строки, передбачені ст. 45 цього Закону України (№1058-IV від 09.07.2003 р.), у відповідності до якої пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше дня досягнення особою пенсійного віку.

Разом із заявою позивач надав документи для призначення пенсії, в тому числі архівні довідки про заробітну плату № 87/782 від 22.09.2014 р. за період з 01.01.1990 р. по 31.12.1991 р., № 87/741 від 10.09.2014 р. за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., № 87/783 від 22.09.2014 р. за період з 01.01.1997 р. по 28.02.2000 р. по ВАТ «Костянтинівський вогнетривковий завод «Красний Октябрь» (а.с.16-18).

Протоколом Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.02.2016 р. № 6012 позивачу призначено пенсію з 07.01.2016 р. без врахування архівних довідок про його заробіток за № 87/782 від 22.09.2014 р. за період з 01.01.1990 р. по 31.12.1991 р., № 87/741 від 10.09.2014 р. за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., № 87/783 від 22.09.2014 р. за період з 01.01.1997 р. по 28.02.2000 р. по ВАТ «Костянтинівський вогнетривковий завод «Красний Октябрь» (а.с. 10-14).

Листом від 18.02.2016 року № 3436/13 на звернення позивача від 04.02.2016 року відповідач повідомив, що довідки про заробітну плату від 10.09.2014 року та від 22.09.2014 року не можуть бути враховані для обчислення пенсії за віком, оскільки це не передбачено ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ( а.с. 7).

18.07.2016 року позивач звертався до відповідача з клопотанням про проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016 року з урахуванням довідки про заробіток за 60 календарних місяців ( а.с. 44).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 44 вищезазначеного закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав право на пенсію з 07.01.2016 року, у звязку з досягненням 60 років 6 січня 2016 року.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції на момент набуття права на пенсію) передбачено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії: для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем правомірно не були враховані довідки про заробіток позивача № 87/782 від 22.09.2014 р. за період з 01.01.1990 р. по 31.12.1991 р., № 87/741 від 10.09.2014 р. за період з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р., № 87/783 від 22.09.2014 р. за період з 01.01.1997 р. по 28.02.2000 р. по ВАТ «Костянтинівський вогнетривковий завод «Красний Октябрь», у зв'язку з відсутністю на цей час законодавчих підстав для зарахування заробітної плати позивача за 60 місяців страхового стажу до 01.07.2000 р.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідач мав застосовувати положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент подання заяви про призначення пенсії з огляду на наступне.

Конституційний Суд України в пункті 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 р. № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Основного Закону України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що «вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».

Як зазначалось раніше, позивач набув право на пенсію за віком лише з 07.01.2016 року. За таких обставин, до спірних правовідносин необхідно застосовувати ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції після 01.01.2016 року.

Щодо посилання апелянта на ОСОБА_3 України від 26.03.2016 року № 1043 «Про внесення змін до статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітку для обчислення пенсій», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсії» від 29 березня 2016 року № 1043-VIII, абзац перший частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладений в такій редакції:

«1. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв".

2. Положення цього Закону поширюються на осіб, яким пенсії призначені (перераховані) у період з 1 січня 2016 року до дня набрання чинності цим Законом».

ОСОБА_3 набув чинності 15 квітня 2016 року.

Тобто, на час звернення позивача із заявою та на час прийняття відповідного рішення про призначення пенсії ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 29.03.2016 року не набрала чинності.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що пункт 2 розділу II Прикінцевих положень не зобовязує здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, тобто провести перерахунок пенсії по заробітній платі за документами, що наявні в пенсійній справі з 01.01.2016 року немає підстав, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення стаття 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зазначеній редакції не діяла.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протоколу відповідача від 03.02.2016 року № 6012 в частині відмови у врахуванні при призначенні пенсії довідок про заробітну плату № 87/741 від 10.09.2014 року, № 87/782 від 22.09.2014 року та № 87/783 від 22.09.2014 року, виданих Виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради незаконним, його скасуванні та зобовязанні відповідача призначити позивачу пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату № 87/741 від 10.09.2014 року, № 87/782, № 87/783 від 22.09.2014 року відповідно до поданої заяви від 30.12.2015 року з 07.01.2016 року

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни ухвали відсутні.

Закон України Про судовий збір № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі ОСОБА_3 № 3674) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3674, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI (в редакції на час звернення позивача з позовною заявою), ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру - 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI (в редакції на час звернення позивача з апеляційною скаргою), ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, апелянт повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду у справі за позовом немайнового характеру у розмірі 606 грн. 32 коп.

Стаття 88 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року, та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року відстрочено сплату позивачу судового збору до ухвалення рішення у справі, з позивача необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст. ст. 88, 98, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у адміністративній справі № 233/889/16-а - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 85114, АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України (рахунок 1059, , МФО банку 834016, отримувач Краматор.УК/м.Краматорськ/22030101, банк ГУДКСУ у Донецькій обл., код класифікації доходів бюджету - 22030101, символом звітності 206 з параметром RR (81), призначення платежу «судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), Донецький апеляційний адміністративний суд») судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) гривень 32 (тридцять дві) копійки.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В.Жаботинська

Судді І.А.Васильєва

ОСОБА_4