Справа № 820/1293/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р. Справа № 820/1293/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016р. по справі № 820/1293/16

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач), ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернулися до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі за текстом ГУ ДМС в Харківській області, відповідач), в якому просили суд скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.05.2014 року про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 17.10.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року зазначений позов задоволено.

Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.05.2014 року про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області від 17.10.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зобовязано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 паспорти громадян України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 8, 21, Закону України «Про громадянство», ст.ст. 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у вересні 1998 році прибула на постійне проживання на територію України з Вірменії разом зі своїм, сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловіком ОСОБА_4 Гришаєвичем, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 20.10.2006 року позивачі постійно зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується будинковою книгою для реєстрації громадян.

Судом також встановлено, що позивачі у 2006 року звернулися до інспектора ГУ ДМС України в Харківській області та відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» отримали громадянство на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 року у цивільній справі № 4-2417/06 про встановлення факту постійного проживання на території України з 1998 року.

17.10.2006 року Головним управлінням міністерства внутрішніх справ України позивачці була видана довідка № 53756 про те, що вона разом з сином ОСОБА_2 набула громадянство України. 27.10.2006 року позивачка отримала у ДПІ Ленінського району м. Харкові ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

19.10.2006 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 було видано паспорт громадянки України серії МН № 862385 на підставі довідки № 53756 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 17.10.2006 року УГІРФО ГУМВС України в Харківської області.

03.11.2006 року ОСОБА_2 отримав у ДПІ Ленінського району м. Харків ідентифікаційний номер НОМЕР_2. Також, 23.01.2014 року ОСОБА_2 отримав довідку № 456 з Жовтневого об'єднаного районного військового комісаріату м. Харкова про взяття на облік.

01.07.2011 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2, було видано паспорт громадянина України серії МТ № 175303 на підставі довідки № 53756 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 17.10.2006 року УГІРФО ГУМВС України в Харківської області.

Судом також встановлено, що 19.05.2014 року ГУ ДМС України в Харківській області прийнято рішення про скасування попереднього рішення від 10.11.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

16.12.2015 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були вилучені паспорти громадян України, замість яких були видані довідки №№ 03-1-27309,03/1-27310 про те, що за результатами перевірки паспорти були оформлені з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають вилученню та знищенню.

Не погодившись з рішенням субєкта владних повноважень про скасування рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення про набуття громадянства України.

Між тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про громадянство України», який відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що: громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно статті 17 Закону України "Про громадянство України", громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 19 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов'язком чи альтернативною (невійськовою) службою. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215.

Відповідно до пункту 88 зазначеного Порядку, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами внутрішніх справ, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу внутрішніх справ, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п'ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу внутрішніх справ України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п'ятої статті 9 Закону; частина п'ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону)

Відповідно до п.п.96, 97 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується районним, районним у місті, міським управлінням або відділом Міністерства внутрішніх справ України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянство України", особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Як вбачається із п. 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України є набуття особою громадянства шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, та повноваження щодо скасування прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України належить органам міграційної служби, якими такі рішення були прийняті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 у 2006 року звернулась до інспектора ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 року у цивільній справі № 4-2417/06 про встановлення факту постійного проживання на території України з 1998 року.

17.10.2006 року Головним управлінням міністерства внутрішніх справ України позивачці була видана довідка № 53756 про те, що вона разом з сином ОСОБА_2 набула громадянство України. 19.10.2006 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1, було видано паспорт громадянки України та 01.07.2011 року - було видано паспорт громадянина України - ОСОБА_2 .

Разом з тим, при проведенні перевірки підстав видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідачем отримано у відповідь на запит лист Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2016 року №01.20/657/2016, яким міграційну службу повідомлено, що згідно з алфавітними покажчиками за 2006-2007 роки, справа відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в провадженні суду не перебувала.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження факту проживання на території України було надано судове рішення, яке не існує, а отже в порушення при набутті громадянства позивачем надано завідомо неправдиві відомості та фальшиві документи.

Отже, викладені обставини виключають можливість мати зазначеними особами громадянство України, оскільки рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 17.10.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неправомірним, у звязку з чим відповідач своїм рішенням від 19.05.2014 року скасував рішення про набуття зазначеними особами громадянства України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про неналежність доказу, а саме повідомлення Ленінського районного суду м. Харкова про відсутність надходження до суду справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки вказане повідомлення, яке підписано Головою Ленінського районного суду м. Харкова, свідчить про відсутність судового рішення, на підставі якого позивачі набули громадянство України.

Отже, при прийнятті рішення від 19.05.2014 року про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 17.10.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень з метою, з якою ці повноваження надано та в порядку, що передбачений діючим законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.05.2014 року про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області від 17.10.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобовязання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 паспорти громадян України.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції невірно були встановлені фактичні обставини та надана оцінка наявним у справі документам, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року по справі №820/1293/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 25.07.2016 р.