Справа № 324/370/16-а (2-а/324/17/2016)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2016 рокусправа № 324/370/16-а (2-а/324/17/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 06.04.2016 року

у адміністративній справі № 324/370/16-а (2-а/324/17/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Пологівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 06.04.2016 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій та зобов'язання УПФ України в Пологівському районі Запорізької області призначити йому пенсію за віком на загальних підставах з дати звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, провести перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем до апеляційної інстанції з підстав помилкового застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення у справі незаконного рішення, яке просить скасувати та прийняти нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що з 17.10.1997 року він отримує пенсію, призначену йому на пільгових умовах у відповідності до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та весь цей час продовжував працювати і сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а з заявою про призначення пенсії за віком він вперше звернувся вже після виповнення йому 60 років, проте, відповідач листом від 26 січня 2016 року фактично відмовив в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про перерахунок пенсії, з посиланням на те, що він вже отримує пенсію за віком, що суперечить правовій позиції, висловленої Вищим Адміністративним судом України в ухвалі від 26 травня 2015 року у справі № К/800/2756/14, в ухвалі від 03 червня 2015 року у справі № К/800/15619/15 та в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, які відповідно до приписів статті 244-2 КАСУ є обов'язковою для всіх судів України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги, вказуючи на відмінність підстав та порядку раніше призначеної пенсії позивачу відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від пенсії за віком на загальних підставах за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за призначенням якої позивач звернувся після виповнення йому 60 років.

Представник Управління пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача з тих підстав, що позивачу з 17.10.1997 року була призначена пенсія за віком на пільгових умовах зі скороченням пенсійного віку відповідно до ст.12 та ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а після набрання законної сили Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» раніше призначена пенсія позивача неодноразово перераховувалася відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст.26 і ст.40 цього Закону, тому підстав для призначення повторно пенсії за віком позивачу відсутні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на даний час знаходиться на обліку в управлінні ПФУ в Пологівському районі Запорізької області як отримувач пенсії за віком, призначеної йому з 17.10.1997 року на пільгових умовах згідно ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що не заперечується позивачем по справі і його представником, та підтверджується відповіддю органу УПФУ (а.с.13) і пенсійним посвідченням, яке було видано позивачу 30.03.2014 року на термін з 01.01.2004 року пожиттєво (а.с.7).

Відмовляючи у задоволені вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності законодавчо визначених підстав вдруге призначити позивачу пенсію за віком

Судова колегія визнає правильною оцінку судом першої інстанції спірних у цій справі правовідносин, оскільки стаття 43 Закону України від 09.07.2003 р. N 1058 "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" чітко роз'яснює перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, а саме, перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, який здійснюється за нормами цього Закону на підставі

документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Як вбачається з долучених до матеріалів даної адміністративної справи матеріалів пенсійної справи, які відновлювалися позивачу за електронними даними, як особі, що перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції), призначена позивачу відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія є «пенсією за віком», яка йому неодноразово перераховувалася з 01.01.2004 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується як Розпорядженнями та протоколами про перерахунок пенсії (а.с.1, 16, 19,20, 26, 32 пенсійної справи), так і заявою позивача (а.с.6 пенсійної справи).

Так, у звязку з набранням чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія позивача з 01.01.2004 року перераховувалася відповідно до ч.2 ст.43 і з урахуванням статей 26 та 40 цього Закону. У звязку з зміною порядку обчислення призначених пенсій після прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», з 01.08.2008 року позивачу була перерахована пенсія за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік, а відповідно до п.1 постанови КМУ від 23.04.2012 року № 327, з 01.05.2012 року позивачу було проведено осучаснення заробітної плати по особовому рахунку із застосуванням середньої плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік. Станом на 01.01.2016 року розмір пенсії позивача становив 4041,26 грн., який складався із: основного розміру пенсії, доплати за поднормативний стаж роботи (35 років), доплати у звязку зі зростанням середньої заробітної плати відповідно до ст.42 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», доплати відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 р. № 327 з 01.05.2012 р., з урахуванням загального стажу роботи позивача 36 років 1 місяць 20 днів.

В Україні правове регулювання відносин пенсійного забезпечення здійснюється на підставі Основного Закону України, згідно якого виключно законами України визначаються форми та види пенсійного забеспечення. Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України „Про пенсійне забеспечення, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншими законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України „Про пенсійне забеспечення, яка діяла на час призначення позивачу пенсії у 1997 році, передбачалося види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до аналізу розділу II (трудові пенсії), пенсія зі зменшенням пенсійного віку як це визначено ст.14 Закону України „Про пенсійне забеспечення є пенсією за віком, право на призначення якої мали працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - не менше 25 років, та працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Таким чином, чинним на час призначення позивачу у 1997 році пенсії законодавством було визначено коло працівників, яким призначається пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку встановленого ст.12 Закону України „Про пенсійне забеспечення, в якій також як і в ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачалося право чоловіків на пенсію за віком після досягнення 60 років.

Відповідно до наведеного, судова колегія визнає безпідставними твердження позивача про те, що призначена йому з 17.10.1997 року на пільгових умовах у відповідності до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія не вважається пенсією за віком у розумінні Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Помилковими також судова колегія визнає твердження позивача про те, що пенсія зі зниженням віку Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачена є помилковим, оскільки право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як ст.100 Закону України „Про пенсійне забезпечення (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається підп.3 п. 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Положенням Закону України „Про пенсійне забезпечення і Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Оскільки позивач по справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово з 2004 р. до 2016 р. перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» порядку, судова колегія визнає правильними висновки суду першої інстанції у цій справі про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 за його заявою від 12.01.2016 року пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального права та прийнято з дотриманням принципу повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.205 КАС України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 06.04.2016 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський