Справа № 809/810/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. № 809/810/16

09 год. 55 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю представника позивача Воришко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2016 року Тисменицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 10 523,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку з доходів фізичних осіб в загальному розмірі 10 523,73 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснила, що оскільки відповідачем добровільно не погашено податковий борг, який виник внаслідок несплати податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, останній підлягає до стягнення в судовому порядку. Позов просила задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38ПКУ).

Відповідно до п.п.36.1, 36.2 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до контролюючих органів.

Згідно п.49.1 ст.49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є ( п.49.2ст.49 ПКУ).

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 ПКУ не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.203.1 ст.203 ПКУ податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі вищевказаної норми Кодексу відповідачем 11.02.2015 року та 30.07.2015 року подано до Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкові декларації про майновий стан та доходи. Таким чином, шляхом подачі даних декларацій ОСОБА_2 самостійно визначив та узгодив податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб відповідно в розмірі 2 205, 57 та 8 318, 16 грн. (а.с.7-10).

У відповідності до п.203.2 ст.203 ПКУ сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Однак суму податкового боргу відповідач у встановлений строк не сплатив, що підтверджується даними в судовому засіданні поясненнями представника позивача.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На підставі вищенаведеного контролюючим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ф за №166-17 від 04.12.2013 року на суму 24 820,89 грн., яка отримана останнім 04.12.2013 року, що підтверджується підписом ОСОБА_2 на корінці вказаної вимоги (а.с.12).

Проте, як вбачається з пояснення представника позивача, зазначену в вимозі суму податкового боргу відповідач в повністю не погасив.

Відповідно до приписів п.59.5 ст.59 ПКУ у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На підставі вищенаведеного податковим органом інших вимог платнику не надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. (п. 59.5 ст. 59 ПКУ).

Таким чином загальна сума заборгованості ОСОБА_2, яка підлягає погашенню, складає 10 523,73 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний зв'язок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості, заявленої до стягнення. Наявність податкового боргу відповідача також підтверджується розрахунком сум заборгованості та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів сплати заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, яка є предметом спору в даній справі.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в загальній сумі 10 523,73 гривень є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Одночасно суд приходить до переконання про необхідність в порядку ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову, вийти за межі позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути заборгованість з рахунків відповідача у банках та за рахунок належної йому готівки. Так враховуючи приписи п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України, положення Закону України «Про виконавче провадження» з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та Держави, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне проведення стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу також і за рахунок інших активів, що належить останньому.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України податковий борг в загальній сумі 10 523 (десять тисяч п'ятсот двадцять три) гривень 73 копійки.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/ Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 25.07.2016 року.