Справа № 815/783/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/783/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.;

представника позивача - Дорогіна К.Ю. за довіреністю,

відповідач Державний реєстратор Реєстраційної служби Одеського міського управління

юстиції Одеської області Заяць Костянтин Вікторович - не з'явився,

представника відповідача -Терлецької І.І. за довіреністю,

третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Одеської міської ради до Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Зайця Костянтина Вікторовича, Головного територіального управління юстиції в Одеській області за участі третьої особи ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення від 20.04.2015 року, -

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Одеської міської ради до Державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Заяць Костянтина Вікторовича, Головного територіального управління юстиції в Одеській області за участі третьої особи ОСОБА_5, в якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Зайця Костянтина Вікторовича від 20 квітня 2015 року (індексний номер рішення - 20785242) про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення № 101, загальною площею 98,8 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_5 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 35,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного судового рішення 02.11.2010 року державний реєстратор комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» провів первинну державну реєстрацію за ОСОБА_5 права приватної власності на спірне нежитлове приміщення.

Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області 05.02.2015 року провів державну реєстрацію декларації № ОД 06 про готовність до експлуатації нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після його реконструкції без зміни цільового призначення та зовнішніх геометричних розмірів.

Однак, 17.06.2014 року Департамент ДАБІ в Одеській області своїм наказом № 18 СК скасував реєстрацію вказаної декларації через встановлення факту внесення до неї недостовірних відомостей, що дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом.

20.04.2015 року держаний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на нежитлове приміщення № 101, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням підстав скасування реєстрації декларації у вигляді встановлення факту внесення до неї недостовірних відомостей, що дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом позивач вважає, що існування у ОСОБА_5 права приватної власності на спірне нежитлове приміщення після його реконструкції порушує право власності позивача.

Представник позивача у судовому засідання просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві (а.с.7-14).

Представник позивача зазначив, що проведення державної реєстрації за ОСОБА_5 права власності на реконструйоване нежитлове приміщення фактично порушено майнові права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою.

Представник відповідача у судовому засіданні надав письмові заперечення на позов (а.с.171-174). В обгрунтування письмових заперечень зазначив, що між Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області та позивачем не виникало спірних правовідносин, та відповідно, не могли бути порушені права та законні інтереси позивача.

Третя особа, ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки вважає рішення державного реєстратора прийняте законно на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідач у судове засідання не з'явився про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно.

Від представника відповідача до суду ніяких письмових заперечень на адміністративний позов не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлове приміщення квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,1 кв.м. з зовнішніми сходами.

23.10.2010 року рішення набрало законної сили (а.с.142).

02.11.2010 року державний реєстратор комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» здійснив державну реєстрацію за ОСОБА_5 права приватної власності на спірне нежитлове приміщення, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.141).

В грудні 2012 року третя особа ОСОБА_5 розпочав будівництво прибудови до вищезазначеного приміщення.

24 грудня 2012 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєструвала декларацію №ОД 3 про початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлового приміщення на І-му поверсі в будинку АДРЕСА_1.

14 червня 2014 року, майже через півтора року, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області скасувала своїм наказом №72 «СК» реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт.

12 листопада 2014 року Київський районний суд м.Одеси, розглянувши цивільну справу №520/6875/13-ц за позовом Прокуратури Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_5 про приведення земельної ділянки до первісного стану, шляхом знесення самовільно реконструйованого об'єкту нерухомості, у задоволенні позову відмовив.

Рішення набрало законної сили 07.09.2015р.

05.02.2015 року Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області здійснив державну реєстрацію декларації № ОД 06 про готовність до експлуатації нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв.м.(а.с.26-27).

20.04.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення що розташоване в АДРЕСА_1 приміщення 101 за ОСОБА_5 (а.с.152).

Суд встановив, що ОСОБА_5 на підставі рішення державного реєстратора отримав свідоцтво про право власності від 20.04.2015 року індексний номер 36495823 на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 приміщення 101, загальною площею 98,8 кв.м.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі правові норми.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначає Закон України від 01.07.2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон України №1952-ІV), Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 року відповідно до ч.3 ст.11 Закону України №1952-ІV (далі Порядок № 1141), Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року відповідно до ст.15 Закону України №1952-ІV (далі Порядок № 868).

Статтею 2 Закону України №1952-ІV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з ст. 9 Закону України №1952-ІV визначені повноваження державного реєстратора, якій відповідно до ч.4 цієї статті самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор, крім іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Суд не погоджується із твердженнями позивача про те, що оскільки 24.12.2014р. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області скасувала своїм наказом №72 «СК» реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, то таким чином, є підстави вважати, що здійснена прибудова є самочинним будівництвом.

При цьому суд зауважує, що зазначену декларацію Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області скасувала в грудні 2014 року, тобто майже через півтора року після її реєстрації.

Пізніше, 12 листопада 2014 року, Київський районний суд м. Одеси, розглянувши цивільну справу №520/6875/13-ц, за позовом Прокуратури Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_5 про приведення земельної ділянки до первісного стану, шляхом знесення самовільно реконструйованого об'єкту нерухомості, у задоволенні позову відмовив. Після розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, рішення набрало законної сили 07.09.2015р.

В мотивувальній частині рішення суд встановив, що згідно із висновком про проведення будівельно-технічного дослідження №172-13 від 28 жовтня 2013 року, реконструйоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 технічно має можливість для подальшої експлуатації. Також суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що збудована прибудова до нежитлового приміщення №6 , яке розташоване на 1 поверсі будинку АДРЕСА_1 не є самочинною. Вищевказана збудована прибудова повністю відповідає чинним будівельним нормам і правилам.

Відповідно до ч.1 статті 72 КАС України: «Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлені ці обставини».

Таким чином, з урахуванням ст.71 КАС України, суд дійшов висновку, що посилання позивача на те, що спірна прибудова є самочинним будівництвом, а тому реєстрація права власності на неї належить до скасування, спростовуються обставинами встановленими рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12,11.2014р.у справі №520/6875/13-ц, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 86, 94,128, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 25 липня 2016 року.

Суддя О.Я. Бойко

У задоволенні адміністративного позову відмовити

25 липня 2016 року.