Справа № 643/2737/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 р.Справа № 643/2737/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2016р. по справі №643/2737/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 5, батальйону № 4 УПП ДПП м. Харкова, лейтенант поліції Ткаченка Руслана Сергійовича, Інспектора роти № 5, батальйону № 4 УПП ДПП м. Харкова, лейтенант поліції Музики Дениса Сергійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти № 5, батальйону № 4 УПП ДПП м. Харкова, лейтенант поліції Ткаченка Руслана Сергійовича, Інспектора роти № 5, батальйону № 4 УПП ДПП м. Харкова, лейтенант поліції Музики Дениса Сергійовича, в якому просила:

- визнати дії інспекторами 4 батальйону 5 роти управління патрульної поліції ДПП в м.Харкові Ткаченко Р.С., Музика Д.С. щодо винесення відносно позивача дві постанови серії Г1СЗ №088887 і ПС2 №726852 від 03 березня 2016 року - неправомірними;

- скасувати постанови серії ПСЗ № 088887 і ПС2 № 726852 від 03 березня 2016 року, винесену інспекторами 4 батальйону 5 роти управління патрульної поліції ДПП в м. Харкові Гкаченко Р.С., Музика Д.С про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03.03.2016 р. інспекторами управління патрульної служби ДПП в м. Харкові було винесено дві постанови про адміністративне правопорушення, згідно яких позивач керуючи відразу двома автомобілями здійснила стоянку на тротуарі, внаслідок чого порушила п.п.15.10 «Б,В» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Однак позивач не погоджується з вказаними постановами та вважає їх такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при винесенні постанов порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки її не було ознайомлено з матеріалами справи, у зв'язку з чим була позбавлена можливості подавати докази, заявляти клопотання. Крім того позивач зазначила, що вона не могла припаркувати автомобілі, так як знаходилась вдома з грудною дитиною.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року та задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував вимоги діючого законодавства та порушив конституційні права позивача.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідачі надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 03.03.2016 р. інспектором роти №5 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП лейтенантом поліції Ткаченко Р.С. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №726852.

Відповідно до вказаної постанови, 03.03.2016 р. о 13 год. 30 хв. позивач керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», державний номер НОМЕР_1 здійснила стоянку на пішохідному тротуарі біля під'їзду жилого будинку за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя ВЛКСМ, 61-Д, чим суттєво заважала руху пішоходів та порушила п. 15.10 «Б» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, в зв'язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Також, 03.03.2016 р. інспектором роти №5 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП лейтенантом поліції Музика Д.С. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 088887.

Згідно даної постанови, 03.03.2016 р. о 13 год. 30 хв. позивач керуючи транспортним засобом марки «BMW», державний номер НОМЕР_2 здійснила стоянку на пішохідному тротуарі біля під'їзду жилого будинку за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя ВЛКСМ, 61-Д, чим суттєво заважала руху пішоходів, чим порушила п. 15.10 «Б» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, в зв'язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач, не погодившись із правомірністю вказаних постанов, звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт порушення позивачем п. 15.10 «Б» ПДР України знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, то позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу. В зв'язку з чим, оскаржувані постанови є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 122 КУпАП, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 15.1 ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Як зазначено у ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується оскаржуваними постановами, в яких зазначено обставини їх скоєння. Крім того, факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями осіб, що були відібрані співробітниками поліції під час складання оскаржуваних постанов про адміністративне правопорушення, а також фотокартками.

Позивач будь-яких заперечень з приводу вчинення ним вказаних правопорушень інспекторам поліції при винесенні постанов не надавала.

Також доказів, які б свідчили про її невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, позивач ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного провадження не надала.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395) постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що відповідачі, як суб'єкти владних повноважень на яких покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, довели правомірність винесення оскаржуваних постанов в справі про адміністративні правопорушення.

Натомість позивач, не довів обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги про скасування оскаржуваних постанов та накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини та докази, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість винесених постанов у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо обґрунтованості накладення на позивача адміністративного стягнення на підставі оскаржуваних постанов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2016р. по справі №643/2737/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2016р. по справі №643/2737/16-а за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 5, батальйону № 4 УПП ДПП м.Харкова, лейтенант поліції Ткаченка Руслана Сергійовича, Інспектора роти № 5, батальйону № 4 УПП ДПП м.Харкова, лейтенант поліції Музики Дениса Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2016 р.