Справа № 368/1452/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 липня 2016 року м. Київ К/800/19894/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області про визнання протиправними дій та скасування постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконними дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області та скасування постанов від 23 квітня 2014 року у виконавчому провадженні № 40165619 з виконання виконавчого листа №2-118/12 про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн на ОСОБА_1; про винесення в окреме провадження виконання постанови про стягнення виконавчого збору з позивача і про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-118/12 на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено. Поновлено позивачу строк звернення до суду. Визнано незаконними дії та скасовано постанови заступника начальника ВДВС Кагарлицького РУЮ у Київській області Савченка Д.Ю. від 23 квітня 2014 року по виконавчому провадженню № 40165619 з виконання виконавчого листа №2-118/12 від 27 вересня 2013 року, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн на ОСОБА_1; про винесення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 40165619; про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-118/12 на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, зокрема, норм КАС України. Вказує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що закриваючи провадження у справі апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

До юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року (справа № 21-278а15).

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Враховуючи, що оскаржувані позивачем постанови прийняті у виконавчому провадженні № 40165619 з примусового виконання рішення суду, ухваленого у цивільній справі, де ОСОБА_1 є боржником, апеляційний суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду адміністративним судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук