Справа № 753/20135/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_3

представника відповідача Танчика А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 06.10.2015 щодо відмови йому в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з повної суми місячного грошового забезпечення, отриманого у грудні 2014 року, та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 50 % отриманого у грудні 2014 року місячного грошового забезпечення в сумі 12694,14 грн. з урахуванням індексації грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за виключенням раніше виплаченої суми.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також, апелянт зазначає, що судом не були розглянуті подані ним письмові зауваження до журналу судового засідання, що, на його погляд, свідчить про упередженість суду і надання переваги позиції відповідача.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 проходив службу в органах МВС та був звільнений зі служби наказом МВС України від 30.12.2014 № 2784о/с на підставі п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 №114.

Відповідно до зазначеного наказу позивачу було встановлено щомісячну премію за грудень у розмірі 2503,00 грн., а також визначено, що вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 15 років 10 місяців 05 днів.

В подальшому, наказом МВС України від 20.01.2015 № 80о/с було внесено зміни до наказу МВС України від 30.12.2014 № 2784о/с, а саме: збільшено ОСОБА_3 розмір премії за грудень до 4159,00 грн.

Як вбачається з довідок від 12.05.2015 № 476 та від 14.07.2015 № 684, позивач у грудні 2014 отримав 12 694, 14 грн. доходу, при цьому, розрахунок одноразової допомоги здійснено з урахуванням суми місячного грошового забезпечення в розмірі 7973,38 грн., що позивач вважає протиправним, тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач діяв правомірно, в межах наданих повноважень та на їх виконання, що він і довів суду як суб»єкт владних повноважень

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п. 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 401, (далі - Положення) Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262 (далі - Закон №2262).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічна норми міститься і в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393)

Так, абзацом третім п. 10 Постанови №393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок та умови нарахування та виплати грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ в передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), пунктом 12 якої доручено державним органам привести власні нормативно-правові акти у відповідність з цією постановою.

На виконання вищенаведених положень МВС України був виданий Наказ від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» (далі - Наказ №499), яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499).

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.

Пунктом 3 Наказу №499 установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Складові грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначено Розділом II Інструкції № 499, а саме: грошове забезпечення складається з окладу за спеціальне звання (пункт 2.1 Інструкції), посадового окладу (пункт 2.2 Інструкції), різних видів надбавок та доплат (пункти 2.4 - 2.14 Інструкції), а також премії.

Відповідно до п. 2.16.1 Інструкції преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не обмежуються максимальними розмірами та встановлюються за рішенням керівника підрозділу в межах фонду преміювання (абзац другий п. 2.16.1 Інструкції).

Пунктом 2.16.4 Інструкції передбачено, що виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення, тобто, як вірно зазначає суд першої інстанції, наведені норми свідчать про те, що до складу грошового забезпечення рахується премія за один минулий місяць.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, за грудень 2014 року позивачеві було виплачено дві премії (за листопад та грудень), що, в свою чергу, сталося у зв'язку із закриттям бюджетного періоду.

Апелянт наголошує, що одноразова грошова допомога повинна була розраховуватись з повної суми, що отримана ним у грудні 2014 року, оскільки премія за грудень не могла виплачуватись у середині грудня, оскільки преміювання здійснюється за результатами роботи за місяць.

Разом з тим, ці доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно витягу з наказу МВС України від 12.12.2014 року № 1343 дск «Про затвердження розмірів преміювання» за результатами роботи у листопаді 2014 року ОСОБА_3 встановлено премію у розмірі 4640,00 грн.

Водночас, згідно витягу з наказу МВС України від 24.12.2014 року № 1390 дск «Про затвердження розмірів преміювання» за результатами роботи у грудні 2014 року ОСОБА_3 встановлено премію у розмірі 4298,00 грн., яка була виплачена у розмірі 4159,00 грн. - пропорційно відпрацьованому часу.

Як було зазначено вище, МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою ст. 25 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності міністерств та інших центральних органів виконавчої влади здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Бюджетного кодексу України не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду Казначейство України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету.

Таким чином, премія позивачу за грудень 2014 року не могла бути виплачена в інший період, окрім як у грудні 2014р., тим більш, що його звільнено 30.12.2014 року.

Отже, як вірно зазначає суд першої інстанції, грошова допомога при звільненні позивачеві розрахована відповідачем правильно, з останніх складових місячного грошового забезпечення, а тому підстави для її перерахунку і виплати у більшому розмірі відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції вимог Кодексу адміністративного судочинства України відносно розгляду його письмових зауважень до журналу судового засідання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.43 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із технічним записом і журналом судового засідання та протягом семи днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо їхньої неповноти або неправильності. Головуючий розглядає зауваження щодо технічного запису і журналу судового засідання, про що постановляє відповідну ухвалу. У разі пропущення строку подання зауважень і відсутності підстав для його поновлення головуючий залишає їх без розгляду. Зауваження щодо технічного запису і журналу судового засідання повинні бути розглянуті не пізніше п'яти днів з дня їх подання.

Так, процесуальними гарантіями законності та об'єктивності технічного запису судового засідання і журналу судового засідання є право осіб, які беруть участь у справі, ознайомитися з технічним записом та журналом. Це право може бути використано у перерві між судовими засіданнями або після завершення судового розгляду. Особа вправі ознайомлюватися з технічним записом неодноразово, при цьому, протягом семи днів з дня проголошення рішення (постанови або ухвали, якою завершується судовий розгляд) у справі (або його резолютивної частини) особи, які беруть участь у справі, мають право подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису.

Тобто, письмові зауваження подаються до суду, який розглянув справу, після завершення судового розгляду. В зауваженнях заявник повинен зазначити, які відомості є неправильними або неповними, і як, на його думку, їх слід доповнити або виправити. До зауважень можуть додаватися докази, які свідчать про помилки у записі, наприклад, касети із записом, який зроблено учасниками процесу.

Головуючий повинен розглянути такі зауваження не пізніше п'яти днів з дня їх подання. Розгляд зауважень на технічний запис та журнал судового засідання відбувається поза судовим засіданням та без виклику осіб, які беруть участь у справі. За наслідками розгляду зауважень постановляється ухвала, якою посвідчується правильність зауважень, або вони відхиляються. Така ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.

Зауваження розглядаються головуючим одноособово і в тих випадках, коли справа розглядалася колегіально.

У разі пропуску строку подання зауваження (тобто 7 днів) і відсутності підстав для його поновлення, головуючий залишає їх без розгляду, про що теж постановляється ухвала. У разі пропуску строку подання зауважень з поважних причин зацікавлена особа повинна одночасно із поданням зауважень подати клопотання про поновлення строку.

Клопотання про поновлення строку повинно вирішуватися в порядку, передбаченому ст. 101 - 102 КАС, оскільки іншого порядку не передбачено.

Зауваження залишаються без розгляду також у зв'язку з вибуттям головуючого, оскільки інший суддя, який не розглядав справу, не може оцінити правильність поданих зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд даної справи завершено 01 червня 2016 року і постановлено судове рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні письмові зауваження, подані позивачем 25.04.2016 року, щодо неповноти журналу судового засідання від 06.04.2016 року (а.с.75).

Водночас, як наголошувалось вище, письмові зауваження подаються до суду, який розглянув справу, після завершення судового розгляду. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові зауваження щодо неповноти технічного запису, подані протягом семи днів після закінчення судового розгляду, які мав розглянути суд відповідно до статті 43 КАСУ.

Крім того, ознайомившись з наявними зауваженнями, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в них доводи ніяким чином не впливають на правильність та повноту оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 27 липня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.