Справа № 800/445/15
Суддя: Волков О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
5 липня 2016 року м. Київ
Судді Верховного Суду України Волкова Олександра Федоровича.
5 липня 2016 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України з підстави передбаченої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розглянула справу за адміністративним позовом громадської організації (далі - ГО) «Союз матерів «Захист» (далі - ГО «Захист») до Президента України та ВРУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ГО «Правда», про визнання бездіяльності Президента України протиправною та зобов'язання Президента України та ВРУ вчинити певні дії,.
Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України заяву ГО «Захист» задовольнила частково: постанову Вищого адміністративного суду України від 21 грудня 2015 року скасувала, а справу направила на новий судовий розгляд до Вищого адміністративного суду України.
Приймаючи таке рішення колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходила з того, що суд належним чином не дослідив законність інтересів позивачів як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
На мою думку, при прийнятті рішення колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України не взяла до уваги вкрай суттєві обставини, увага до яких могла б привести до іншого висновку.
Частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (частина перша статті 6 КАС). За змістом цієї статті, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі (частина друга статті 69 КАС). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 71 КАС).
Позивач ні у своїй заяві, ні у судовому засіданні не навів переконливих доводів та не надав доказів стосовно порушення його прав, свобод та законних інтересів Президентом України в зв'язку із неприйняттям рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та подання цього рішення Верховній Раді України на затвердження, неприйняттям рішення про застосування (використання) Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України та подання цього рішення Верховній Раді України на схвалення; не внесенням до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Натомість доводи позивачів зводяться до вимог щодо обмеження прав інших осіб, що суперечить положенням статей 23 та 68 Конституції України.
Вважаю, що позовні вимоги ГО «Захист» ґрунтуються на припущеннях щодо абстрактного порушення права та тлумаченні на власний розсуд норм і положень Конституції та законів України.
При цьому погоджуюсь і підтримую окрему думку судді Прокопенка О.Б., що Верховний Суд України, перевіряючи справу з точки зору дотримання Вищим адміністративним судом України матеріального і процесуального права, повинен був діяти відповідно до вимог статті 242 КАС та за наслідками розгляду справи, з'ясувавши та дослідивши за необхідності додаткові обставини у справі, ухвалити остаточне рішення.
Суддя Верховного Суду України О.Ф. Волков