Справа № 815/385/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/385/16

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "В.Т" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "В.Т" звернулось до суду з позовом до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 січня 2016 року.

Свої позовні вимоги ТОВ "В.Т" обґрунтувало незаконністю спірного рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року позов задоволено. Скасовано спірне рішення.

В апеляційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ "В.Т" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 28.02.2013р. по 24.12.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 28.02.2013р. по 24.12.2015р.

За наслідками перевірки складено акт № 9984/15-53-22-02 від 30 грудня 2015 року.

На підставі вищенаведеного акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2016р., яким ТОВ "В.Т" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 52642,00 грн. (а.с. 12).

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 19.01.2016 р. крім іншого стали виявлені під час проведення перевірки порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.1.1 п. 139.1 ст.139 Податкового Кодексу України.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що за період з 28.02.2013 р. по 24.12.2015 р. позивачем при значенні доходів, що враховуються при формуванні об'єкта оподаткування, занижено їх на 290791,00 грн. (а.с. 14).

За даними TOB "B.T" позитивне значення курсових різниць, що відображено у рядку 03 Декларації з податку на прибуток підприємства за період з 2015, складає 5980264,00 грн., за результатами відповідач дійшов висновку, що позивачем занижено доходи, що враховуються при визначені об'єкта і оподаткування на суму 290 791,00 грн.

При цьому перевіркою, відображених у рядку 02 Декларації "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)" показників за період з 28.02.2013р. по 24.12.2015р. у загальній сумі 8116685,00 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій із реалізації зернових культур. Даний показник позивачем було занижено за податковий період 2015 р. на суму 2 260 754,00 грн.

При перевірці показника рядка 02 Декларації "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)" використано наступні документи бухгалтерського обліку: журнали-ордери та відомості по рахунках бухгалтерського обліку 362 "Розрахунки з іноземними покупцями", 702 "Доход від реалізації товарів", 6812 "Розрахунки за авансами одержаними в іноземній валюті", вантажно-митні декларації, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, договори.

Податковий орган дійшов висновку, що в порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні") позивачем занижено склад доходів від реалізації товарів, у зв'язку з невірним відображенням даних первинних документів, а саме ВМД №500060703/2015/003473 від 29.04.2015р., що призвело до заниження даних бухгалтерського обліку по рахунку 702 "Доходи від реалізації товарів" (оборот по Кт), в зв'язку з чим занижено показник по рядку 02 "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)" на 2260754,00 грн.

Як зазначено представником відповідача в письмових запереченнях, фактично суму доходів від реалізації товарів перевіряючим виведено самостійно на підставі наданих первинних документів та даних бухгалтерського обліку. У ході звірки даних бухгалтерського обліку рахунку 702 "Доходи від реалізації товарів" (оборот по Кт), дані бухгалтерського рахунку 361 "Розрахунки з покупцями" (оборот Дт, з урахування приросту залишків авансів по сальдо рахунка Кт-361 "Розрахунки з покупцями"), дані бухгалтерського рахунку 312 "Розрахунковий рахунок в іноземній валюті" (оборот Дт) з даними відображеними у первинних документах, а саме ВМД №500060703/2015/003473 від 29.04.2015р. та даними, відображеними у Податковій декларації з податку на прибуток підприємств по рядку 02 "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)" встановлено, що позивачем не включені до складу доходів реалізація по відвантаженому товару (пшениця 3-го класу врожаю 2014) в повному обсязі. Так, відповідно до проводки по бухгалтерському обліку за даними позивача: Дт 362 Кт 702 в сумі 8 116 685,00 грн.; відповідно ВМД №500060703/2015/003473 від 29.04.2015р. в сумі 10 377 439,00 грн. (466141,87 доларів США по курсу 22, 26240600 грн.) по бухгалтерському рахунку 702 "Доходи від реалізації товарів" (оборот по Кт).

З урахуванням наведеного, відповідач дійшов висновку, що у податковій декларації з податку на прибуток підприємств по рядку 02 "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг)" позивачем не включені до складу доходів доходи від реалізації відвантаженого товару (пшениця 3-го класу врожаю 2014р.) у повному обсязі.

Позивачем в підтвердження різних сум з реалізації та відображення операції по Декларації з податку на додану вартість надано пояснення, що згідно з П(С)БО 15 "Дохід" базовою умовою для визнання доходу в бухгалтерському обліку вважається факт передачі експортером ризиків і вигод, пов'язаних з правом власності на товар, а також відсутність подальшого управління та контролю за реалізованими товарами (п.8 П(С)БО 15).

Так, згідно п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п. 153.1.3. п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, встановлено, що визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Пунктом 4 П(С)БО 21 передбачено, що терміни, наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення, зокрема:

Валюта звітності - грошова одиниця України.

Валютний курс - установлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни.

Господарська одиниця за межами України - дочірнє, асоційоване, спільне підприємство, філія, представництво або інший підрозділ підприємства, які перебувають або ведуть господарську діяльність за межами України.

Іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності. Курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу.

Абзацом 2 п.6 П(С)БО 21 передбачено, що сума авансу (попередньої оплати) в іноземній валюті, одержана від інших осіб у рахунок платежів для поставлення готової продукції, інших активів, виконання робіт і послуг, при включенні до складу доходу звітного періоду перераховується у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати одержання авансу. У разі одержання від покупця авансових платежів в іноземній валюті частинами та відвантаження частинами покупцеві немонетарних активів (робіт, послуг) дохід від реалізації активів (робіт, послуг) визнається за сумою авансових платежів із застосуванням валютних курсів, виходячи з послідовності одержання авансових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем використано рахунки бухгалтерського обліку 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" та 6812 "Розрахунки за авансами одержаними". При цьому при включені до складу доходу звітного періоду останнім перераховано у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати одержання авансу.

Крім того, зі змісту акта перевірки вбачається, що відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ "В.Т" пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 p., оскільки останнім не включено до складу доходів заборгованість по фактичним внескам до статутного фонду TOB "B.T" нерезидента засновника Доміол Лімітед (Domiol Limited), Кіпр, Нафпліу, 15, 2-й Поверх, 3025, Лімасол, в сумі 15 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день надходження, а саме 25.03.2013р., складала 119 895,00 грн., що призвело до заниження показника інших доходів на 119 895,00 грн., внаслідок визначеного відповідачем встановлено заниження задекларованого TOB "BT" показника доходів за рядком 03 Декларації з Податку на прибуток підприємства, за період з 2015 у загальній сумі 119 895,00 грн.

Серед іншого відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 6.3 ст.6 Статуту TOB "В.Т." №0046295 від 28.02.2013р. формування статутного капіталу товариства здійснюється за рахунок внесків учасників, шляхом перерахування на рахунок товариства". Статутний капітал TOB "В.Т" відповідно до установчих документів складає 300 000 доларів США, що на день підписання протоколу за офіційним курсом Національного банку складає 2 397 900 грн. ("ДОМІОЛ ЛІМІТЕД" (DOMIOL LIMITED), КІПР, НАФПЛІУ, 15, 2-Й ПОВЕРХ, 3025, ЛІМАСОЛ). Об'явлений статутний фонд відображено у бухгалтерському обліку проводками: Дт 46 Кт 40 в сумі 2 397 900,00 грн. Внесений статутний фонд відображено у бухгалтерському обліку проводками: Дт 312 Кт 46 в сумі 15 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день надходження, а саме 25.03.2013р. складає 119 895,00 грн. Залишок неоплаченого об'явленого статутного фонду у бухгалтерському обліку відображено на рахунку 46 "Неоплачений капітал" в сумі 2278005,00 грн. (рядок 360 "Неоплачений капітал" форма " 1-м "Баланс"). Інших надходжень від нерезидента на погашення заборгованості по внескам до статутного фонду TOB "B.T", згідно наданих первинних документів та даних бухгалтерського обліку відповідачем не встановлено.

У зв'язку з рішенням про припинення № 8046295 від 20.08.2015р., повернення внесених внесків нерезиденту Доміол Лімітед" (Domiol Limited), Кіпр, Нафпліу, 15, 2-Й Поверх, 3025, Лімасол, в сумі 15 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день надходження, а саме 25.03.2013р. складало 119 895,00 грн., не відбулось. Повернення внесків нерезидента, внесених до статутного фонду TOB "B.T", не здійснено. Фактично на день прийняття рішення про припинення №8046295 у TOB "B.T" є заборгованість по внескам нерезидента до статутного фонду TOB "B.T", а саме, фактичні внески статутного фонду TOB "B.T", є не повернутими. Проте, при складанні ліквідаційної звітності, у зв'язку з рішенням про припинення від 10.08.2015р., номер прийняття рішення про припинення 8046295, внески засновника до статутного фонду, списані бухгалтерськими проводками: Кт 40 Дт 442 "Непокриті збитки" в сумі 15 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день надходження, а саме 25.03.2013р., складало 119 895 грн. - методом "СТОРНО".

При цьому, на думку податкового органу, слід було відобразити у бухгалтерському обліку: Дт 40 Кт 74 "Інші доходи" в сумі 15 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день надходження, а саме 25.03.2013р., складало 119 895,00 грн. відповідно до п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 p. Згідно наданих первинних документів та даних бухгалтерського обліку заборгованість перед засновником нерезидентом "Доміол Лімітед" (Domiol Limited), Кіпр, Нафпліу, 15, 2-й поверх, 3025, Лімасол та фактичні внески до статутного фонду, фактично списані без підтверджуючих документів. Первині документи щодо списання заборгованості перед нерезидентом "Доміол Лімітед" (Domiol Limited), Кіпр, Нафпліу, 15, 2-й Поверх, 3025, Лімасол, Лімасол по фактичним внескам до статутного фонду не надані.

З урахуванням наведеного, відповідач дійшов висновку, що внаслідок вищенаведеного порушення позивачем занижено показник інших доходів на 119 895,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 80 Господарського кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського кодексу України вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Таким чином, враховуючи, що внески до статутного фонду є власністю господарського товариства, їх облік ведеться на підприємстві відповідно до національних стандартів бухгалтерського обліку та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Так, згідно п.п. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу (п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України).

При визначенні фінансового результату до оподаткування враховуються різниці щодо операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів (п. 141.2 ст. 141 Податкового кодексу України).

Згідно з п.п. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 Кодексу фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму від'ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки цінних паперів (крім державних цінних паперів або облігацій місцевих позик), інвестиційної нерухомості і біологічних активів, які оцінюються за справедливою вартістю, відображених у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, що перевищує суму раніше проведеної дооцінки таких активів.

Відповідно до п.п. 141.2.2 п. 141.2 ст. 141 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму позитивного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Водночас розділом ІІІ Податкового кодексу України не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування на різниці при неповерненні засновнику статутного капіталу при ліквідації підприємства.

При цьому, згідно з пп. "а" п.185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно листа Державної фіскальної служби України №23923/6/99-99-19-02-02-15 від 10.11.2015р. фінансовий результат до оподаткування коригується на різниці по операціях з продажу або іншого відчуження цінних паперів, але не коригується на різниці по операціях з продажу та іншого відчуження корпоративних прав, виражених в іншій, ніж цінні папери, формі.

В матеріалах справи міститься лист Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 314/10/15-32-15-01-14 від 15.02.2016 р. "Про надання податкової консультації", в якому податковим органом за результатами розгляду запиту позивача № 12 від 26.01.2016р. щодо податкових наслідків неповернення засновнику статутного капіталу при ліквідації підприємства повідомлено, що стосовно оподаткування податком на прибуток господарських операцій, у тому числі з неповернення засновнику статутного капіталу, то розділом III Податкового кодексу України передбачено розрахунок об'єкта оподаткування податком на прибуток на підставі даних бухгалтерського обліку шляхом коригування фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності, на різниці, які збільшують або зменшують фінансовий результат до оподаткування, відповідно до положень цього розділу. При цьому, розділом III Податкового кодексу не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування на різниці при неповерненні засновнику статутного капіталу при ліквідації підприємства (а.с. 160-161).

Перевіркою повноти визначення валових витрат за період 28.02.2013р. по 24.12.2015р., що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, встановлено їх завищення на 1664,00 грн.

Перевіркою відображених у рядку Декларацій "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" (06.41В) показників за період з 28.02.2013р. по 24.12.2015р. в загальній сумі 13869964,00 грн. встановлено, що на формування даного показника мало вплив від'ємне значення курсових різниць, витрати на операції оренди/лізингу, інші витрати господарської діяльності.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що з урахуванням вищенаведеного відповідачем також встановлено, що за період з 22.02.2013р. по 24.12.2015р., в порушення ст.3, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", вимог п.5 П(С)БО 15 "Дохід", п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999р., позивачем включено до складу витрат від'ємне значення курсових різниць, суму якого було завищено за рахунок невірного розрахунку операційної курсової різниці при здійсненні розрахунків в іноземній валюті та при визначенні курсових різниць від перерахунку операцій (заборгованостей), виражених в іноземній валюті, що призвело до завищення показника від'ємного значення курсових різниць на 1664 грн., внаслідок чого відповідачем встановлено завищення задекларованого TOB "B.T" показника витрат за рядком 06.4 "Інші витрати" Декларації з податку на прибуток підприємств за період з 2015 р. у сумі 1664 грн.

Так, згідно п.5 П(С)БО 15 "Дохід" дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до п.7 П(С)БО 15 "Дохід" визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо. До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі). До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов'язані з операційною діяльністю підприємства.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд звертає увагу на те, що відповідач під час розгляду адміністративної справи не навів об'єктивних доводів щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства, як і не довів правомірності стягнення з останнього суми податку на прибуток.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивача на порушення відповідачем вимог п. 35 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України, відповідно до якого за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та його повноти не застосовуються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, податковим повідомленням-рішенням № від 19.01.2016р. збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем (податок на прибуток), а не за штрафними (фінансовими) санкціями.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вказаний висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п.110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Враховуючи наведене, виходячи з системного аналізу положень діючого законодавства оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 19.01.2016р. є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "В.Т" до державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/