Справа № 825/1119/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Чернігів Справа № 825/1119/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної Поліції в Чернігівській області, Чернігівського Відділу Поліції ГУНП в Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 19.05.2016 №13 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС. Позивачем було подано клопотання про уточнення позовних вимог (а.с.47). При цьому, позивач в судовому засіданні відкликав дане клопотання та просив суд розглядати первинний позов.

В судовому засіданні було проведено заміну неналежного відповідача, а саме Головне управління Національної Поліції в Чернігівській області, Чернігівський Відділ Поліції ГУНП в Чернігівській області замінено на Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі - УМВС України в Чернігівській області), оскільки оскаржуваний наказ видавався саме УМВС України в Чернігівській області, яке на момент розгляду справи в суді перебуває у стані ліквідації, проте не ліквідоване, а тому несе повну міру юридичної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проігноровано вимоги чинного законодавства щодо заборони звільнення вагітних жінок і матерів з числа рядового і начальницького складу, а тому оскаржуваний наказ, на думку позивача, не може вважатися таким, що прийнятий відповідно до вимог законодавства і відповідно підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши свої письмові заперечення (а.с.48-51), наголосивши, що перебування позивача на державній службі було припинено на підставі Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", на підставі відповідного пункту Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яким регламентується порядок припинення державної служби в разі притягнення особи до відповідальності за вчинення корупційного діяння та які є спеціальними нормами щодо звільнення осіб з зазначених підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ та згідно з наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника УМВС України в Чернігівській області від 05.12.2012 №224 о/с (а.с.8) на підставі постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.2012 була звільнена у запас Збройних Сил України за п.64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення).

Вважаючи вказаний наказ таким, що порушує права позивача, вона звернулась до суду з адміністративним позовом. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2013 в задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з зазначеною вище постановою суду позивач звернувся з апеляційною скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду, в ході розгляду якої останній апеляційну скаргу задовольнив та скасував постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2013. Наказ УМВС України в Чернігівській області від 05.12.2012 № 224 о/с було визнано незаконним та зобовязано відповідача поновити ОСОБА_1 на роботі.

На підставі вищезазначеної постанови Київського апеляційного адміністративного суду, наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 31.07.2013 № 176о/с (а.с.11) попередній наказ від 05.12.2012 № 224о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ скасовано, з поновленням позивача на службі. Одночасно частиною другою цього наказу ОСОБА_1 з 05.12.2012 було увільнено від займаної посади, з залишенням її в розпорядженні начальника Чернігівського міського відділу УМВС, до закінчення дії обставин, що визнані судом як такі, що забороняють звільнення (ч.3 ст.184 Кодексу законів про працю України).

Позивач знову звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 31.07.2013 № 176о/с в частині увільнення від займаної посади та поновлення на посаді. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2013 у задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачем було подано апеляційну скаргу, в ході розгляду якої, вищезазначена постанова Чернігівського окружного адміністративного суду була скасована, а позовні вимоги задоволені частково, а саме визнано протиправним та скасовано наказ начальника УМВС України в Чернігівській області від 31.07.2013 № 176о/с в частині увільнення майора міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.09.2015.

19.10.2015 позивачем подано рапорт на ім'я начальника УМВС України в Чернігівській області, згідно якого, позивач просить вважати її такою, що приступила до виконання службових обовязків після відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.10.2015 (а.с.54). Жодних інших рапортів, зокрема щодо звільнення зі служби у звязку із хворобою від позивача до УМВС України в Чернігівській області не надходило та не реєструвалося, що підтверджується відповідними довідками (а.с.67, 68).

На підставі вказаного рапорту, наказом УМВС України в Чернігівській області від 30.10.2015 № 406о/с позивача допущено до виконання службових обовязків після відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як вбачається з пояснень позивача, він фактично не приступав до виконання службових обовязків, що не заперечувалось представником відповідача, оскільки наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 30.10.2015 № 406о/с ОСОБА_1 з 02.11.2015 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 "й". Відповідно позивачем в черговий раз подано адміністративний позов до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2015 у справі №825/3657/15-а оскаржуваний наказ визнано протиправним та скасовано. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 вказана вище постанова Чернігівського окружного адміністративного суду залишена без змін, а апеляційна скарга УМВС України в Чернігівській області без задоволення.

На підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 відповідачем винесено наказ від 19.05.2016 № 13о/с, яким скасовано пункт наказу УМВС України в Чернігівській області від 30.10.2015 № 406о/с в частині звільнення позивача та одночасно звільнено у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення) майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС з 02.11.2015 (а.с.7). Вважаючи даний наказ таким, що прийнятий з порушеннями норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки визначаються виключно законами України.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Підпунктом й п.64 зазначеного вище Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

При цьому п.67 вказаного Положення передбачено, що особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Зазначені приписи прямо кореспондуються з вимогами абз. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", згідно з яким інші особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з відповідних посад у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Отже особи, яких притягнуто, зокрема, до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, підлягають безумовному звільненню зі служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, чинне законодавство України містить приписи щодо неможливості проходження служби в органах внутрішніх справ України осіб, які були протягом останнього року притягнуті до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення.

Разом з тим, спеціальним законодавством, яке регулює питання відповідальності особи за корупційне правопорушення та правові наслідки вчинення останнього, імперативно визначено, що така особа повинна бути звільнена зі служби в органах внутрішніх справ.

Тобто, системний аналіз наведених вище норм свідчить про наявну законодавчу колізію між наслідками набрання законної сили рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох днів та неможливості звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача щодо неможливості врахування положень Закон України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі Дисциплінарний статут), оскільки в даному випадку спірні правовідносини регулюються сферою дії норм інституту антикорупційного законодавства, а не інституту дисциплінарної відповідальності.

А отже, припинення перебування позивача на державній службі відбувалось на підставі Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яким регламентовано порядок припинення державної служби в разі притягнення особи до відповідальності за вчинення корупційного діяння та які є спеціальними нормами по відношенню до дисциплінарного статуту.

Проте судом встановлено, що позивач має дитину, яка не досягла трирічного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.32). Дитина народжена 26.05.2013, в той час як спірний наказ винесено 19.05.2016, тобто до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до п. 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Зокрема, ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років ч.6 ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем без врахування зазначеної норми трудового законодавства. У той же час, приписами ст.22 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" та пп."й" п.64 Положення передбачається обовязкове звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ, яке може бути реалізоване лише у випадку досягнення нею трирічного віку.

Приймаючи до уваги, що оскаржуваний наказ складається з двох частин, одна з яких винесена на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.12.2015 у справі №825/3657/15-а, що набрала законної сили, позовні вимоги належить задовольнити частково, і відповідно скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 19.05.2016 №13 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС з 02.11.2015.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 19.05.2016 №13 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк