Справа № 487/3041/16-а
Суддя: Карташева Т. А.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3041/16-а
Провадження №2-а/487/117/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

секретаря Попович В.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кобеляцького О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №557762 від 08.06.2016 року.

В обґрунтування позову позивач вказує що, 08.06.2016 року близько 18.30 год. він рухався на автомобілі ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 по вул. Райдужній в м. Миколаєві в напрямку вул. Вокзальної. В районі перехрестя вул. Райдужної та вул. Знаменської у нього задзвонив мобільний телефон, тому він здійснив зупинку автомобіля і відповів на дзвінок. В цей момент до нього під*їхли працівники поліції та повідомили, що він розмовляв по мобільному телефону під час керування автомобілем. Його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, оскільки він користувався мобільним телефоном тільки під час зупинки транспортного засобу, в порушення вимог ст. 256 КУпАП протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався.
Позивач в судовому засіданні підтримав позов, дав пояснення, аналогічні його змісту, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, надавши письмові заперечення проти позову, вважаючи, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та правомірно виніс оскаржувану постанову.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 8 червня 2016 року інспектором патрульної поліції роти №2 батальону №2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, рядовим поліції Калмиковим Ф.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №557762, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов*язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч. 2 КУпАП, віднесена до компетенції органів Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов*язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, діючим на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, було надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, зокрема, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Відповідно до пп. «д» п. 2.9 Правил Дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Докази, які є в матеріалах справи: рапорти інспекторів Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Толстяка А.А., Калмикова Ф.І., які безпосередньо виявили факт вчинення правопорушення, відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, досліджені в судовому засіданні, вказують на те, що позивач дійсно розмовляв по телефону, тримаючи його в руці, під час керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.9 ПДР.
Відповідно до рапортів співробітників поліції, останні діяли в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, а саме ними було пояснено водію причину зупинки транспортного засобу, роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Постанову у справі про адміністративне правопорушення було негайно вручено позивачу, про що свідчить його підпис у постанові.
З наданого відеозапису також вбачається, що при з*ясуванні обставин вчиненого порушення Правил дорожнього руху після зупинення інспектором патрульної служби транспортного засобу під керуванням позивача останній зазначив, що під час руху на автомобілі у нього задзвонив телефон, він відповів і сказав, що передзвонить, йому ще раз зателефонували, коли він рухався на автомобілі, він відповів, що передзвонить.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 70 КАС України дає визначення понять - належних та допустимих доказів.

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частина 1 ст.71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В судовому засіданні позивача заперечував факт вчинення ним правопорушення, але не надав суду належних доказів, які підтверджують обґрунтованість його вимог.
Посилання позивача на те, що він тільки відповів, а не розмовляв по телефону на увагу не заслуговують. Розсуди позивача зводяться до тлумачення як обставин, так і норм права на свою користь та не спростовують вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Докази, які містяться в матеріалах справи навпаки доводять вину позивача.
Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.2 ст. 122 КУпАП.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 17, 18, 71, 94, 97, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністативного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.А. Карташева