Справа № 225/2957/16-а
Суддя: Бабенко С. С.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С., за участю секретаря судового засіданні Панасенко Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 01.04.1993 року він згідно наказу №38к від 29.03.1993 року був прийнятий по переводу з ЦОФ «Дзержинська» на Горлівську дільницю Донецького виробничого обєднання «Донецьквуглеремонт» в якості слюсаря-електрика по ремонту електрообладнання 4 розряду.

09.04.1996 року підприємство було перейменоване в «Енергоремонт». 27.06.1996 року підприємство перейменовано в ВАТ «Донбасвуглеремонт».

23.10.1996 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ № 67 від 24.10.1996 року.

04.01.2016 року він звернувся до УПФУ в м. Дзержинську з заявою про призначення пенсії.

У квітня 2016 року він отримав листа від відповідача, який період його роботи з 01.04.1993 року по 23.10.1996 року не зарахований йому в страховий стаж, оскільки дата наказу не відповідає даті прийняття на роботу.

Вважає дії відповідача незаконними, оскільки ним у підтвердження своєї роботи у цей період була надано довідка. Донецький обласний архів не має можливості про підтвердження його трудового стажу у зв'язку з проведенням АТО.

Просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії № 187 від 01.04.2016 року, зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 01.04.1993 року по 23.10.1996 року та призначити йому пенсію на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.2016 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача в суді проти позову заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058) відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" якого до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. ПоложенняЗакону України "Про пенсійне забезпечення" (надалі Закон № 1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

За приписами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Пунктом б статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п."б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років,з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_2, 01.04.1993 року (запис №21) позивач прийнятий по переводу з ЦОФ «Дзержинська» на Горлівську дільницю електрослюсарем (слюсарем) черговим по ремонту обладнання 4 розряду, наказ № 79 від 30.09.1993 року; 23.10.1996 року звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, наказ № 67/к від 24.10.1996 року.

Позивачем представлено довідку, яка підтверджує спірний період роботи ОСОБА_2, видана 24.07.1997 року ВАТ «Донбассуглеремонт» про те, що ОСОБА_2 працював в ВАТ «Донбассуглеремонт» з 01.04.1993 року по 23.10.1996 року. (а.с. 14).

В іншій спосіб позивач не може реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, оскільки архівні довідки видані органом на тимчасово окупованій території (а.с. 8,9), які згідно ч.3,4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, є недійсними і не створюють правових наслідків.

З урахуванням вимог законодавства України про пенсійне забезпечення, а також встановлених обставин, суд прийшодить до висновку, що не зараховуючи до страховому стажу спірний період роботи ОСОБА_2, відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення, необґрунтовано. Отже рішення УПФУ в м. Дзержинську, що оскаржується, є незаконним, таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 159,160,162,163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії № 187 від 01.04.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Дзержинську Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 01.04.1993 року по 23.10.1996 року та призначити йому пенсію на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.01.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в Донецькій апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя