Справа № 263/5029/16-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папаценко П.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року справа №263/5029/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 червня 2016 р. у справі № 263/5029/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, протиправною; скасувати рішення відповідача від 12.04.2016 року та зобовязати останнього видати позивачу довідку про взяття на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що він мешкав у Тельмановскому районі у селі Новоласпа. У звязку з проведенням антитерористичної операції позивач був вимушен покинути рідну домівку, оскільки йому не платять заробітну плату та не надають ніяку допомогу, відсутня навіть їжа. За таких обставин, позивач звернувся до відповідача з документами, які підтверджують його теперішнє місце проживання, з метою стати на облік, отримати статус вимушеного переселенця.

Однак, відповідачем йому було відмовлено, посилаючись на відсутність обставин, що спричинили переміщення особи.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради видати позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), довідку про взяття на облік особи яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що на дату відмови у задоволенні звернення позивача щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідач діяв правомірно, оскільки керувався положеннями Порядку № 59 та Переліку № 1058-р. Разом з тим, вказує на те, що село Новоласпа знаходиться на окупованій території, тобто на території на якій запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування і яка не контролюється українською владою.

Відповідач, не погодившись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 36-38).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки позивач звернувся до відповідача за отриманням довідки внутрішньо переміщеної особи у період відсутності селища Новоласпа, Тельманівського району в переліках, затверджених розпорядженням КМУ № 1058-р від 07.11.2014 року, то законних підстав для видачі довідки у управління не було.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог постанова суду першої інстанції не оскаржувалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить відмітка в його паспорті ( а.с. 3).

Позивач проживає без реєстрації у квартирі № 136 будинку № 303 по б-ру Шевченка в Центральному районі м. Маруполя, що підтверджено довідкою за місцем роботи позивача від 01.06.2016 року ( а.с. 24).

Рішенням від 12 квітня 2016 року № 16 відповідачем відмовлено позивачу у реєстрації його як внутрішньо переміщеної особи на підставі п.п. 1 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 (відсутність місця реєстрації проживання у переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, та перелік населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1058-р.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII ( далі- Закону 1706) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік такої особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення ( ст. 4 Закону № 1706).

Пунктом 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, визначено, що цей порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік особи внутрішньо переміщеної особи.

Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи) ( п. 2 Порядку).

Разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа предявляє: документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України; за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними в статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно); у разі необхідності - свідоцтво про народження дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. (п. 4 Порядку, в редакції на момент видачі довідки).

У день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу ( п. 6 Порядку).

При цьому, підставами для відмови у видачі довідки (в редакції на момент видачі довідки) є: 1) відсутність обставин, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; 2) втрата або викрадення документів, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07.04.2014 року; Харківська область - з 07.04.2014 року до 14.09.2014 року.

Таким чином, зокрема, Донецька область повністю віднесена до району проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р. затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі Перелік №1085-р).

До Переліку увійшли певні міста обласного значення та населені пункти (райони) Донецької та Луганської областей.

07.11.2014 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Згідно п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296), пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, територія антитерористичної операції, яка на даний час охоплює Донецьку та Луганську області, розділяється на тимчасово неконтрольовану та контрольовану Україною територію.

З аналізу зазначених положень вбачається, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи надається громадянам, які перемістилися з неконтрольованої Україною території АТО на контрольовану територію АТО, або на територію України, яка під АТО взагалі не підпадала (крім Криму).

Позивач згідно паспорту громадянина України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Отже, на дату прийняття рішення відповідачем № 16 від 12.04.2016 року, с. Новоласпа Тельманівського району Донецької області не входило до Переліку № 1085-р., а тому відповідач, відмовляючи у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, діяв правомірно, керуючись положеннями Порядку № 509 та Переліку № 1085-р в їх сукупності, оскільки були відсутні підтвердження того, що органи державної влади території, на якій зареєстроване місце проживання позивача, тимчасово не здійснюють або не здійснюють в повному обсязі свої повноваження. Тобто, була відсутня правова підстава для видачі такої довідки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Верховної Ради України № 252 від 17 березня 2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» с. Новоласпа не віднесено до окремих районів, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивачем взагалі будь-яких доказів які би свідчили про гуманітарну кризу у с. Новоласпа, зокрема, відсутність медикаментів, теплопостачання, пенсій, зарплат, громадського транспорту, тощо, до суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що на дату відмови у задоволенні звернення позивача щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме 17.12.2014 року, відповідач діяв правомірно, на підставі закону, а саме керуючись положеннями Порядку № 509 та Переліку № 1085-р.

З огляду на наведене, відповідач відмовив позивачу у реєстрації його як внутрішньо переміщеної особи правомірно.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Закон України Про судовий збір № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі Закон № 3674) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3674, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI (в редакції на час звернення позивача з позовною заявою), ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру - 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати.

В даному випадку спір немайновий - рішенням суду першої інстанції зобов'язано Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради видати позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), довідку про взяття на облік особи яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.)

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI (в редакції на час звернення відповідача з апеляційною скаргою), ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, апелянт повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду у справі за позовом майнового характеру у розмірі 606 грн. 32 коп.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив лише 606, 11 грн.

Таким чином, останній повинен доплатити 0, 21 коп.

Керуючись статтями 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 червня 2016 р. у справі № 263/5029/16-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та про зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (рахунок 1059, , МФО банку 834016, отримувач Краматор.УК/м.Краматорськ/22030101, банк ГУДКСУ у Донецькій обл., код класифікації доходів бюджету - 22030101, символом звітності 206 з параметром RR (81), призначення платежу «судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), Донецький апеляційний адміністративний суд») судовий збір у розмірі 0, 21 (двадцять одну) копійку.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А. Васильєва

ОСОБА_3