Справа № 808/8448/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року о/об 16 год. 37 хв.Справа № 808/8448/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВІТ» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників:

від позивача - Дєєва Л.Є.

(діє на підставі довіреності № 22 від 20.05.2014 року)

від позивача - Барський А.О.

(діє на підставі довіреності № 23 від 20.05.2014 року)

від відповідача - Міщенко О.В.

(діє на підставі довіреності № 4606/10/10-017 від 28.12.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Публічного акціонерного товариства «ВІТ» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області № від 12 жовтня 2015 року про донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20500,50грн., у тому числі основного платежу - 13667,00грн., штрафних (фінансових санкцій) - 6833,50грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2015 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області стосовно Публічного акціонерного товариства «ВІТ» прийнято податкове повідомлення-рішення № про донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 20500,50грн., у тому числі основного платежу - 13667,00грн., штрафних (фінансових санкцій) - 6833,50грн. Так позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням, оскільки обставини у акті перевірки не відповідають дійсності. Разом з тим зазначає, що з боку Публічного акціонерного товариства «ВІТ» ніяких порушень податкового законодавства не було, так як послуги ПП «Абсолют-Транс» використано для перебазування трансформатору до ПАТ «НФЗ» м. Нікополь. При цьому перевіряючими не враховано, що даний трансформатор отримано ПАТ «ВІТ» від ПАТ «НФЗ» (м. Нікополь) для проведення ремонтних робіт згідно Договору № 83/14/1406173 від 24 листопада 2014 року, а поставку цього трансформатора до м. Запоріжжя проведено в грудні 2014 року фірмою - ПП «Абсолют-Транс» за маршрутом: м. Нікополь - м. Запоріжжя, згідно Договору № 181102 від 18 листопада 2014 року. Зауважень до цієї операції контролюючим органом ні раніше, ні в ході цієї перевірки не надано. разом з тим, зазначає, що всі перевезення проводились на підставі відповідних замовлень-договорів. Послуги використані у господарській діяльності підприємства, а всі операції підтверджено відповідним чином оформленими податковими накладними, актами виконаних послуг та ТТН. Зауважень до їх наявності або невідповідному оформлені в Акті не надано. Таким чином, факт завищення податкового кредиту з ПДВ відсутній, так як надані послуги мають фактичні наслідки для ПАТ «ВІТ», відображено належним чином в деклараціях з ПДВ, так як отримані від належним чином зареєстрованих платників податку на додану вартість та на підставі наявних податкових накладних, які своєчасно зареєстровано в реєстрі. Звертаємо увагу суду, що при розрахунку сум фінансових санкцій з ПДВ по Акту перевірки від 21 вересня 2015 року № 1001/08-28-22-12/00216757 має місце не відповідне посилання на дату та номер декларації. Так, Відповідач посилається на № від 20 січня 2015 року надана до контролюючих органів 18 червня 2015 року за реєстраційним номером . Тобто податковий орган нараховує фінансову санкцію в розмірі 50%, як при повторному протягом 1095днів, з посиланням на податкове повідомлення-рішення № від 13 травня 2014 року на суму 128125грн. При цьому не враховується , що дане податкове повідомлення рішення оскаржено в судовому порядку, скасовано та рішення вступило в закону силу. На підставі зазначеного позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях (вих.606/0810-01-07 від 21 березня 2016 року), відповідно до яких зазначає, що підставою для проведення перевірки є отримання від СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області листа від 03 серпня 2015 року № 4399/7/11-28-09-03-05, згідно якого «У провадженні слідчого управління внесено відомості про невстановлених осіб, які протягом 2014 року, з метою прикриття незаконної діяльності, що полягала у наданні реально діючим суб'єктам господарювання послуг по незаконному зменшенню податкових зобов'язань перед бюджетом, створили та придбали ряд СПД, в тому числі ПП «Абсолют Транс» оформивши їх на підставних осіб, що надало можливість контролювати діяльність перелічених підприємств. Від імені цих підприємств, не встановлені особи документально оформлювали неіснуючі фінансово-господарські операції, після чого підроблені документи передавали службовим особам СПД реального сектору економіки, з метою їх відображення в бухгалтерському обліку та податковій звітності і зменшення податкових зобов'язань. Відповідно до рапорту оперуповноваженого СППЗ ВНТ ОУ Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області не встановлено місцезнаходження ПП «Абсолют Транс». Відповідно до листа УДАІ ГУ МВС України у Запорізькій області № 10/4-4186 встановлено, що дозволи на перевезення вантажу ПП «Абсолют Транс» у тому числі на автомобіль МАН, номерні знаки АЕ 0819 СВ щодо погодження перевезення негабаритних вантажів в УДАІ ГУ МВС України за період з січня 2015 року не видавався. Крім того, станом на 18 вересня 2015 року за підприємством ПП «Абсолют Транс» транспортні засоби не зареєстровано, однак у ТТН автомобільним перевізником значиться ПП «Абсолют Транс». Відповідно до звітів 1 ДФ водії зазначені в наданих до перевірки ТТН ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ПП «Абсолют Транс» не працюють. Таким чином, оскільки на ПП «Абсолю Транс» відсутні автомобілі та водії, вказані в первинних документах, відсутнє залучення третіх осіб, відсутнє погодження з УДАІ ГУ МВС України з ПП «Абсолют Транс» перевезення негабаритних вантажів, свідчать про відсутність факту надання транспортних послуг ПП «Абсолют-Транс». Таким чином, ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, як суб'єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяла відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам державної податкової служби.

В судовому засіданні представник позивача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 червня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши заперечення представника відповідача, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21304480 від 12 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВІТ» зареєстроване, як юридична особа 09 лютого 1995 року. за адресою: 69069, Запорізька область, місто Запоріжжя, Ленінський район, Дніпропетровське шосе, буд. 11, ідентифікаційний код 00216757.

Відповідно до Свідоцтва №200023686 серія НБ№502177 Публічне акціонерне товариство «ВІТ» є платником податку на додану вартість починаючи з 01 лютого 2012 року.

На підставі направлення від 15 вересня 2015 року №396, виданого ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя Бабаєвою Валерією Вячеславівною головним державним ревізором - інспектором відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту, ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя, інспектором податкової та митної справи І рангу, згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, на підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 15 вересня 2015 року №375 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «ВІТ» (далі по тексту - ПАТ «ВІТ») з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово - господарської діяльності з Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС» (код за ) за травень 2015 року.

Перевірка проводилась з 15 вересня 2015 року по 17 вересня 2015 року.

Так, 21 вересня 2015 року податковим органом складено Акт №1001/08-28-22-12/000216757 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ВІТ» () з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово - господарських операцій з Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС» (код за ) за травень 2015 року».

Висновками акту перевірки встановлено порушення пункту 198.3 статті 198, пункту 198.6 статті 198. пункту 201.1 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого відбулось заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 13667 грн. за травень 2015 року.

На підставі Акту перевірки №1001/08-28-22-12/000216757 від 21 вересня 2015 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12 жовтня 2015 року, яким Публічному акціонерному товариству «ВІТ» збільшено суму грошового зобов'язання у сумі 13667,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 6833,50 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи позивач мав правовідносини з Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС», оформлені договором про надання транспортно-єкспедиторських послуг по перевезенню негаборитних великовагових вантажів автомобільним транспортом №181102 від 18 листопада 2014 року.

Відповідно до вищезазначеного договору Публічне акціонерне товариство «Українськи науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут трансформаторобудування - замовник з обного боку та Приватне підприємство «АБСОЛЮТ-ТРАНС» з іншого боку виконавець уклали вищезазначений договір відповідно до якого виконавець зобовязаний відправляти та приймати від замовника вантажі для перевозки на умовах оговорених в даному договорі.

На підтвердження здійснення господарських операцій за договором про надання транспортно-єкспедиторських послуг по перевезенню негаборитних великовагових вантажів автомобільним транспортом №181102 від 18 листопада 2014 року позивачем до суду надано:

- Податкову накладну №3524 від 18 травня 2015 року на загальну суму 41000,00 грн. у том числі ПДВ на суму 6833,33 грн.

- Податкову накладну №3563 від 19 травня 2015 року на загальну суму 41000,00 грн. у том числі ПДВ на суму 6833,33 грн.

- Банківську виписку про підтвердження руху грошових активів;

- Звіт про дебітові і кредитові операції по рахунку;

- Акт №3563 здачі-прийняття робіт (надання послуг);

- Рахунок фактуру №13/05-3 від 13 травня 2015 року на загальну суму 82000,00 грн. у тому числі ПДВ у сумі 13666,67 грн.;

- Заявку-договір №13/05-1 від 13 травня 2015 року до договору 181102 від 18 листопада 2014 року;

- Товарно-транспортну накладну №4 від 19 травня 2015 року;

- Товарно-транспортну накладну №5 від 19 травня 2015 року;

- Видаткову накладну №98 від 09 грудня 2014 року;

- Договір №83/14/1406173 від 24 листопада 2014 року про капітальний ремонт та модернізацію пічного трансформатору типу ЄОЦНК 40000/150 із застосуванням приладу РПН типу РНОА А-35/1250;

- Протокол угоди про договірній ціні;

- Календарний план;

- Податкову накладну №3 від 12 травня 2015 року на загальну суму 1895000,00 грн. у тому числі ПДВ на суму 315833,33 грн.

- Пояснювальну записку кранового машиніста про розвантаження трансформатора;

- Договір добровільного страхування вантажу №07/001 серія 209/02

- Кошторис командних розходників;

- Звіти про використання коштів, виданих на відрядження;

- Лист в.о. генерального інженера Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод Феросплавів» про фактичне виконання умов договору №83/14/1406173 від 24 листопада 2014 року.

Так, в Акті перевірки податковий орган вказує на те, що підставою для проведення перевірки є отримання від СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області листа від 03 серпня 2015 року № 4399/7/11-28-09-03-05, згідно якого «У провадженні слідчого управління внесено відомості про невстановлених осіб, які протягом 2014 року, з метою прикриття незаконної діяльності, що полягала у наданні реально діючим суб'єктам господарювання послуг по незаконному зменшенню податкових зобов'язань перед бюджетом, створили та придбали ряд СПД, в тому числі ПП «Абсолют Транс» оформивши їх на підставних осіб, що надало можливість контролювати діяльність перелічених підприємств. Від імені цих підприємств, не встановлені особи документально оформлювали неіснуючі фінансово-господарські операції, після чого підроблені документи передавали службовим особам СПД реального сектору економіки, з метою їх відображення в бухгалтерському обліку та податковій звітності і зменшення податкових зобов'язань. Відповідно до рапорту ст. оперуповноваженого СППЗ ВНТ ОУ Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області не встановлено місцезнаходження ПП «Абсолют Транс». Відповідно до листа УДАІ ГУ МВС України у Запорізькій області № 10/4-4186 встановлено, що дозволи на перевезення вантажу ПП «Абсолют Транс» у тому числі на автомобіль МАН, номерні знаки АЕ 0819 СВ щодо погодження перевезення негабаритних вантажів в УДАІ ГУ МВС України за період з січня 2015 року не видавався. Крім того, станом на 18 вересня 2015 року за підприємством ПП «Абсолют Транс» транспортні засоби не зареєстровано, однак у ТТН автомобільним перевізником значиться ПП «Абсолют Транс». Відповідно до звітів 1 ДФ водії зазначені в наданих до перевірки ТТН ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ПП «Абсолют Транс» не працюють. Таким чином, оскільки на ПП «Абсолю Транс» відсутні автомобілі та водії, вказані в первинних документах, відсутнє залучення третіх осіб, відсутнє погодження з УДАІ ГУ МВС України з ПП «Абсолют Транс» перевезення негабаритних вантажів, свідчать про відсутність факту надання транспортних послуг ПП «Абсолют-Транс».

Суд звертає увагу відповідача на те, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження нікчемності правочину між Публічним акціонерним товариством «ВІТ» та Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Отже, відповідачем не надано доказів неможливості здійснення реальності операцій між позивачем та його прямим контрагентом - Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

З урахуванням наведеного, відповідачем не спростовано у суді факт реальності господарських операцій, вчинених між позивачем та Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

Відповідачем також не надано до суду ані рішень про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість (актів тощо), ані інформації про оскарження такого анулювання свідоцтва та результатів такого оскарження щодо Приватного підприємства «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає висновки акту перевірки, на підставі яких прийняті оскаржуване податкове повідомлення-рішення, необґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Як зазначено у частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Надані позивачем до суду докази, документи у сукупності підтверджують фактичне виконання Публічним акціонерним товариством «ВІТ» своїх зобов'язань, реальне здійснення господарської операції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Як з'ясовано судом, позивач веде облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань.

Отже, досліджені судом первинні документи, регістри бухгалтерського обліку та фінансової звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків підтверджують здійснення господарських операцій позивача з Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

Тобто, документально підтверджено формування Публічним акціонерним товариством «ВІТ» податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

Суд зазначає, що Податковий кодекс України для платників податків не передбачає а ні обов'язок, а ні право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Як видно з акту перевірки відповідачем досліджені первинні документи, які підтверджують виконання умов договору про надання транспортно-єкспедиторських послуг по перевезенню негаборитних великовагових вантажів автомобільним транспортом №181102 від 18 листопада 2014 року: податкові накладні, видаткові накладні, виписки з банку, що підтверджують переміщення грошових коштів з рахунків платника податку.

Тобто, зазначені документи підтверджують реальність господарських операцій із вказаним контрагентом - фактичне отримання транспортних послуг Публічним акціонерним товариством «ВІТ» від Приватного підприємства «АБСОЛЮТ-ТРАНС».

Вказані ж в акті перевірки висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

Посилання ж податкового органу на те, що до матеріалів адміністративної справи позивачем не додано дозволів від державної автомобільної інспекції на перевезення великовагового та негабаритного вантажу, то суд вказує на те, що оскільки транспортування вантажу здійснювалось Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС», то й відповідальність за невиконання вимог законодавства щодо правил перевезення великогабаритних вантажів то й відповідальність повинна мати індивідуальний характер, оскільки позивачем у свого контрагента лише замовлено послуги на транспортування трансформатору.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними (фіктивними) правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що зміст угоди, укладеної між позивачем та Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС», не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та створення правових наслідків, що обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Суд вважає за необхідне зазначити, що добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законом обов'язку щодо сплати податків, зборів вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків.

Акт перевірки податкового органу не містить посилань щодо встановлених порушень стосовно форми та змісту первинних документів, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з постачання товарів.

Отже, зазначені обставини не можуть бути підставами для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту та позбавлення права бюджетного відшкодування.

Як зазначено у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. […] Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як зазначено у пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 Податкового кодексу України).

Досліджені судом податкові накладні виписані Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС» з урахуванням інших документів, обставин здійснених позивачем операцій надають право Публічного акціонерного товариства «ВІТ» на формування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідачем не надано до суду доказів про те, що підприємницька діяльність Приватного підприємства «АБСОЛЮТ-ТРАНС» припинена або у нього анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість - на день виписки податкових накладних за операціями з постачання робіт/послуг Публічному акціонерному товариству «ВІТ».

Зазначення у акті перевірки щодо отримання відповідачем негативної інформації від іншого податкового органу не може бути підставою для висновку про неправомірне декларування суми податкового кредиту за травень 2015 року.

У той же час, позивачем надано до суду податкові накладні, виписані Приватним підприємством «АБСОЛЮТ-ТРАНС» та докази товарності операцій (реальності настання наслідків), результатів господарської діяльності вказаних юридичних осіб.

Представником позивача надано до матеріалів справи витяг з журналу реєстрації машин, які перебували на території ПАТ «ВІТ», документи підтверджуючи навантаження трансформатора, договір добровільного страхування вантажу.

Висновки щодо порушення податкового законодавства зроблені податковим органом на підставі листа № 4399/7/11-28-09-03-05 від 03 серпня 2015 року Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області. У листі наведена інформація про кримінальне провадження № 0000036, за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, стосовно невстановлених осіб, які з метою прикриття незаконної діяльності придбали ряд суб'єктів підприємницької діяльності, в тому числі ПП «Абсолют Транс».

Також, перевіряючими прийнято до уваги рапорт оперуповноваженого Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області що неможливості встановлення місця знаходження ПП «Абсолют Транс» та допиту його посадових осіб.

Але, при проведені перевірки інформація надана податковою міліцією не перевірялась. Наявність вироку суду не встановлювалось.

Обставини встановлені слідством під час розслідування кримінального правопорушення мають суттєве значення для встановлення реальності господарських операцій ПАТ «ВІТ» З ПП «Абсолют Транс».

Представником відповідача надано до матеріалів справи лист № 5798/7104-36-23-0212 від 26 травня 2016 рок Головного управління ДФС у Дніпропетровській області стосовно інформації по кримінальному провадженню № 0000020.

Вказаним листом надано інформацію про наявність кримінального провадження №0000020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 205, частою 5 статті 27, частиною 2 статті 212 Кримінального кодексу України.

Матеріали проведення досудового розслідування, для підтвердження висновків викладених в акті перевірки, запитувались відповідачем під час розгляду справи по суті.

Допити, пояснення посадових осіб ПАТ «ВІТ», ПП «Абсолют Транс» щодо здійснення господарської діяльності у травні 2015 року відсутні.

Судом приймалися заходи щодо витребування матеріалів кримінального провадження № 0000020 ухвалами від 26 квітня та 25 травня 2016 року для дослідження у судовому засіданні, але Головним управлянням ДФС у Дніпропетровській області матеріали не надані.

Наведені обставини спростовують факт заниження Публічним акціонерним товариством «ВІТ» податку на додану вартість, який підлягає сплаті на загальну суму 13667,00 грн. за травень 2015 року, як це зазначено в акті перевірки №1001/08-28-22-12/000216757 від 21 вересня 2015 року.

З урахуванням зазначеного, досліджених документів, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення Публічним акціонерним товариством «ВІТ» податкового законодавства України, як то зазначено в акті перевірки №1001/08-28-22-12/000216757 від 21 вересня 2015 року.

Отже, донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20500,50грн., у тому числі основного платежу - 13667,00грн., штрафних (фінансових санкцій) - 6833,50грн. позивачу є необґрунтованим.

З урахуванням приписів частини 3 статті 2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 12 жовтня 2015 року, прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у частині 6 статті 19 Господарського кодексу України, органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 12 жовтня 2015 року, докази позивача не спростовані, тому з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВІТ» підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення судового рішення) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі була Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені судові витрати позивачу, документально підтверджені Платіжним дорученням №2381 від 20 жовтня 2016 року про сплату 20 жовтня 2015 року судового збору у сумі 1378,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 12 жовтня 2015 року про донарахування грошових зобов'язань з податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкціях у сумі 20500,50 грн., у тому числі основного платежу - 13667,00грн., штрафних (фінансових санкцій) - 6833,50грн.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «ВІТ» з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов