Справа № 826/14392/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва про визнання дій відповідача щодо утримання з неї переплати в розмірі 7720,80 грн. такими, що не відповідають закону.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково, шляхом визнання дій відповідача щодо утримання з неї переплати за період з 01.01.2012 по 30.11.2014 такими, що не відповідають закону.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з серпня 2003 року позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 3280,32 грн.

Відповідно до записів трудової книжки, ОСОБА_2 з 02.07.2007 звільнена з роботи у зв'язку з чим відповідачем розпочато виплату пенсії позивачці, як непрацюючому пенсіонеру.

Відповідно до витягу із протоколу № 473 засідання постійно діючої міжвідомчої Комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києві від 08.12.2014, за результатами розгляду матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2, встановлено виникнення переплати до пенсії, виплаченої позивачці в розмірі 7720,80 грн., яка виникла у зв'язку з тим, що позивачка несвоєчасно повідомила про працевлаштування, у зв'язку з чим було постановлено утримувати переплату в розмірі по 20% до повного погашення сум переплат.

Так, в грудні 2014 року апелянт дізналась про зняття з неї доплат як непрацюючому пенсіонеру у вигляді надбавки та підвищення до пенсії, її індексація на підставі ст. 21, 97 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та стягнення з неї суми переплат.

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з вимогою припинити незаконне, на її думку, утримання з пенсії.

У відповідь на вказане звернення, УПФ України у Солом'янському районі м. Києва листом від 13.03.2015 № 3416/09/П-147 роз'яснив ОСОБА_2, що підставою прийнятого рішення є отримання відповідачем даних щодо працевлаштування позивачки, про що останньою не було повідомлено Управління Пенсійного фонду, оскільки тепер позивачка має статус фізичної особи-підприємця, що визначається як працюючий пенсіонер. Також, позивача повідомлено, що переплата виникла у період з 01.04.2009 по 30.11.2014 в сумі 7720,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача пов'язані зі стягненням переплати з пенсії позивача є правомірними.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Згідно пункту 28 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1, за документ, який підтверджує, що особа не працює, приймаються: трудова книжка та довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа - підприємець. До зазначених документів додається інформація відділу персоніфікованого обліку.

Пунктом 12 вказаного Порядку у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Вищенаведена норма кореспондує також з приписами частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою, зокрема, встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 (далі Порядок №6-4).

Так відповідно до пункту 3 Порядку №6-4, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо.

Як вбачається з матеріалів та встановлено судом першої інстанції, причиною виникнення переплати пенсії позивачки стало неподання нею до Управління Пенсійного фонду інформації про його реєстрацію її в якості фізичної особи підприємця.

Неповідомлення позивачкою пенсійного органу про факт реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності призвело до необґрунтованої виплати їй коштів у сумі, визначеній в оскаржуваному рішенні, що, у відповідності до ч. 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є підставою для прийняття відповідачем рішення про повернення суми переплати шляхом відрахування її з пенсії позивачки.

Крім того, згідно заяви про призначення пенсії позивачка зобов`язалась повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка була зобов'язана повідомити УПФ України у Солом'янському районі м. Києва про працевлаштування. За таких обставин, відповідачем правомірно прийнято рішення про утримання з пенсії позивачки надмірно виплачених коштів у розмірі 20 % до повного погашення переплати.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо періоду з 16.09.2014 по 30.11.2014, за який потрібно здійснювати утримання переплати з пенсії позивачки, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з огляду на таке.

Так, державна реєстрація ФОП - це засвідчення факту набування або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до ЄДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції чинній на момент винесення запису про припинення підприємницької діяльності позивачки), фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, 16.09.2014 було внесено запис № 3021039 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Вказане свідчить про те, що позивачка у період з 16.09.2014 року вже не була зареєстрована як фізична особа-підприємець, однак судом першої інстанції вказаний факт не був взятий до уваги.

Таким чином дії УПФ України у Солом'янському районі м. Києва щодо утримання переплати з пенсії переплати за період з 16.09.2014 по 30.11.2014 є протиправними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними дій щодо утримання переплати за період з 16.09.2014 по 30.11.2014, позов ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Взнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва щодо утримання переплати за період з 16.09.2014 по 30.11.2014.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С