Справа № 802/1055/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

26 липня 2016 р. Справа № 802/1055/16-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марина Бондівна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: підприємства "Фаворит-2020"

до: Господарського суду Вінницької області, судді Маслія Ігоря Володимировича, судді Матвійчука Василя Васильовича, судді Кожухар Марії Сергіївни

про: встановлення відсутності компетенції

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви підприємства "Фаворит-2020" до Господарського суду Вінницької області, судді Маслія Ігоря Володимировича, судді Матвійчука Василя Васильовича, судді Кожухар Марії Сергіївни у якому просить:

- встановити відсутність встановленої законом компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень з найменуванням "Господарський суд Вінницької області" підчас виготовлення "ухвал суду" від 20.04.2016 року, від 08.06.2016 року, від 10.06.2016 року по справі № 902/339/16;

- встановити відсутність встановленої законом компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень в особі судді Господарського суду Вінницької області Маслія І.В. під час виготовлення "ухвал суду" від 20.04.2016 року, від 08.06.2016 року, від 10.06.2016 року по справі № 902/339/16;

- встановити відсутність встановленої законом компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень в особі судді Господарського суду Вінницької області Матвійчука В.В. під час виготовлення "ухвали суду" від 10.06.2016 року по справі № 902/339/16;

- встановити відсутність встановленої законом компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень в особі судді Господарського суду Вінницької області Кожухар М.С. під час виготовлення "ухвали суду" від 10.06.2016 року по справі № 902/339/16;

- встановити обставини підтверджені письмовими доказами підприємства "Фаворит - 2020" станом які не доводяться та звільняються від доказування в суді незаконного використання вищевказаного не чинного суб'єкта владних повноважень з найменуванням "Господарський суд Вінницької області" не чинного примірника "Господарського процесуального кодексу України" від 06.11.1991 року № 1798-12 станом який суперечить положенням ст. 94 Конституції України, підчас виготовлення "Ухвал суду" від 20.04.2016 року, від 08.06.2016 року та від 10.06.2016 року по справі № 902/339/16.

Ознайомившись з вищевказаною позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом підприємства "Фаворит-2020" належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства. Частиною 2 цієї статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частина 2 статті 17 КАС України встановлює категорії публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ.

Відповідно до 4. ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи не вчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 р. "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" судам роз'яснено, розумінні частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини першої статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ. Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів мають розглядатися відповідно до процесуального законодавства.

У низці рішень Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, "ОСОБА_1 де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків встановлених законом (абз. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Як випливає з положень статті 125 Конституції України, в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії (бездіяльність) суддів, вчинені при розгляді конкретної справи, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у відповідному процесуальному законодавстві України.

При цьому законність процесуальних дій та рішень суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Таким чином, дії судді (суду), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, та оскаржуються в порядку, визначеному процесуальними законами.

Отже, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Як випливає з матеріалів позовної заяви підприємства "Фаворит-2020" предметом оскарження за відповідним адміністративним позовом є дії суддів Господарського суду Вінницької області Маслія І.В., Матвійчука В.В., Кожухар М.С., вчинені в межах судового розгляду справи № 902/339/16.

Відтак заявлений підприємством "Фаворит-2020" позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки за своїм змістом та суттю стосується правомірності здійснення правосуддя суддями Господарського суду Вінницької області Маслієм І.В., Матвійчуком В.В., Кожухар М.С., які у таких правовідносинах не є суб'єктами владних повноважень, що здійснюють владні управлінські функції щодо позивача.

Таким чином, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій суддів (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами КАС України чи іншими законами України не передбачено.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 109, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом підприємства "Фаворит-2020" до Господарського суду Вінницької області, судді Маслія Ігоря Володимировича, судді Матвійчука Василя Васильовича, судді Кожухар Марії Сергіївни про встановлення відсутності компетенції.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мультян Марина Бондівна