Справа № 808/3585/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року о 10 год. 30 хв.Справа № 808/3585/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Прохорова Г.С., Дячкової Т.В.,

відповідача - Кравченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач, СДПІ), в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015 в частині сплати 580307,79 грн. грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість, в т.ч. за основним платежем 386871,86 грн., за штрафними санкціями 193435,93 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.04.2015 про сплату 274451,73 грн. грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, в т.ч. за основним платежем 147392,50 грн., за штрафними санкціями 127059,23 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2015 про сплату 131103,33 грн. грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, в т.ч. за штрафними санкціями 131103,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо ненарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість на виробничі запаси в розмірі 1 934 355,44 грн., які, на думку відповідача, використані в операціях, що не пов'язані з господарською діяльністю платника та здійснені в межах балансу платника. Зазначає, що за результатами здійсненої самоперевірки філій підприємства було виявлено помилки у бухгалтерському обліку, а саме: при списанні у попередніх періодах виробничих запасів на собівартість виконаних робіт, помилково не списана вартість виробничих запасів, в результаті чого завищено активи, які обліковувались на балансі підприємства станом на 31.12.2012. Виявлені помилки були виправлені у порядку, передбаченому Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах» (далі - П(С)БО 6), шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку та сальдо виробничих запасів на початок 2013 року. Вважає безпідставним твердження контролюючого органу про заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість за серпень-вересень 2013 року на загальну суму 386871,86 грн., оскільки придбані товари/послуги використані виключно в операціях з виконання робіт з будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, що є основним видом діяльності ДП «Запорізький Облавтодор», та направлені на отримання позивачем доходу. Крім того, вважає необґрунтованими висновки відповідача про порушення позивачем пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1 ст.171 ПК України, оскільки підприємство своєчасно та в повному обсязі подавало до контролюючого органу звіти 1 ДФ (розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми). Зазначає, що податок з доходів фізичних осіб - працівників сплачувався позивачем одночасно з виплатою заробітної плати, а тому контролюючим органом безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції за порушення п.127.1 ст.127 ПК України, оскільки даною нормою не передбачені санкції за несвоєчасну сплату сум податку з доходів найманих працівників. В судовому засіданні представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Зазначив, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 198.5 ст. 198 ПК України, оскільки позивачем не нараховані податкові зобов'язання з податку на додану вартість на виробничі запаси в розмірі 1 934 355,44 грн., які використані в операціях, що не є господарською діяльність платника податку та в операціях, що здійснюються платником в межах балансу платника податку, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за серпень-вересень 2013 року на загальну суму 386871,86 грн. Зазначає, що на підтвердження правомірності списання виробничих запасів позивачем під час перевірки не надано відповідних первинних документів, які б свідчили про те, що дані роботи були виконані та використані в межах господарської діяльності позивача. Крім того, під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено факт неперерахування/несвоєчасного перерахування позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників, що зумовило збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних санкції у відповідності до приписів пп.127.1 ст.127 ПК України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» створено за наказом Державної служби автомобільних доріг України від 09.04.2002 № 156, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.05.2002, є платником податку на додану вартість, здійснює діяльність з виробництва неметалевих мінеральних виробів, оптової торгівлі відходами та брухтом; вантажного автомобільного транспорту; допоміжного обслуговування наземного транспорту (основний); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; будівництва доріг і автострад, має відокремлені філії.

Співробітниками ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області проведено планову виїзну перевірку ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт №124/08-26-22-01/32025623 від 29.12.2014 (далі - акт перевірки № 124).

Згідно з висновками акта перевірки № 124 встановлено порушення позивачем, крім іншого:

- пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.201.4 ст.201, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 418384,00 грн., у т.ч. по періодах: лютий 2013 року - 4437,00 грн., березень 2013 року - 234,00 грн., травень 2013 року - 10900 грн., червень 2013 року - 1200,00 грн., липень 2013 року - 3237,00 грн., серпень 2013 року - 365980,00 грн., вересень 2013 року - 30310,00 грн., листопад 2013 - 2086,00 грн.;

- пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1 ст.171 ПК України, а саме неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в розмірі 147392,50 грн.;

- пп.168.1.2, пп.168.1.5, п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168 ПК України, а саме несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати працівників підприємства. Згідно з вимогами пп.129.1.3 п.129.1, п.129.4, ст.129 ПК України нарахована пеня в сумі 8272,25 грн.

На підставі висновків акта перевірки № 124 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

№ від 21.01.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 627576,00 грн., в т.ч. за основним платежем 418384,00 грн. та 209192,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ від 21.01.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 274961,73 грн., в т.ч. за основним платежем 147392,50 грн. та 127569,23 грн. за штрафними санкціями.

Не погодившись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників скаргу № 9/135 від 04.02.2015.

Також 27.03.2015 року ДП «Запорізький облавтодор» звернулося до СДПІ з заявою про намір досягнення податкового компромісу за грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість, визначеним податковим повідомленням-рішенням № від 21.01.2015.

Рішенням СДПІ від 03.04.2015 №2053/10/28-04-42-019 позивачу погоджено застосування податкового компромісу в частині збільшення суми грошового зобов'язання в розмірі 18367,00 грн.

Крім того, рішенням Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників № 8956/10/28-10-10-4-33 від 09.04.2015, прийнятим за результатами розгляду скарги № 9/135 від 04.02.2015:

- податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015 в частині оскаржуваної суми залишено без розгляду за основним платежем в розмірі 18367,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 9183,50 грн.; залишено без змін за основним платежем в розмірі 386871,86 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 193435,93 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015 скасовано в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 510,00 грн. та зобов'язано СДПІ винести та направити нове рішення з урахуванням вищенаведеного у відповідності до чинного законодавства.

На виконання даного рішення СДПІ винесено та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № від 22.04.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 274451,73 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 147392,50 грн. та 127059,23 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з рішенням за результатами розгляду первинної скарги, позивач подав повторну скаргу до Держаної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої рішенням ДФС України від 17.06.2015 №12581/6/99-99-10-01-03-15 скаргу позивача залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення № від 21.01.2015 та № від 22.04.2015 залишено без змін (з урахуванням рішення МГУ ДФС-ЦООВП від 09.04.2015 № № 8956/10/28-10-10-4-33), а також збільшено податкове повідомлення-рішення від 22.04.2015 № в частині нарахованих штрафних санкцій згідно пункту 127.1 статті 127 ПК України на 131103,33 грн.

На виконання вищезазначеного рішення ДФС про результати розгляду повторної скарги відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2015, яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 131103,33 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, з урахуванням досягненого податкового компромісу позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2015 в частині грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 580307,79 грн., в т.ч. за основним платежем 386871,86 грн., за штрафними санкціями 193435,93 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

Позиція контролюючого органу щодо порушення позивачем податкового законодавства в частині формування податкового зобов'язання з податку на додану вартість обґрунтовується тим, що філіями позивача не нараховані податкові зобов'язання з податку на додану вартість на виробничі запаси в розмірі 1 934 355,44 грн., які використані в операціях, що не є господарською діяльність платника податку та в операціях, що здійснюється платником в межах балансу платника податку, в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за серпень-вересень 2013 року на загальну суму 386871,86 грн., в т.ч. по філіях: філія «Мелітопольський райавтодор» - 46330,00 грн., філія «Гуляйпільський райавтодор» - 68735,13 грн., філія «Куйбишевський райавтодор» - 37480,00 грн., філія «Пологівський райавтодор» - 55800,00 грн., філія «Кам'янсько-Дніпровський райавтодор» - 39014,00 грн., філія «Веселівський райавтодор» - 30090,27 грн., філія «Вільнянський райавтодор» - 53420,00 грн., філія «Новомиколаївський райавтодор» - 16485,46 грн., філія «Чернігівський райавтодор» - 39518,00 грн.

Так, контролюючим органом за результатами проведеної перевірки встановлено, що згідно наданих скаржником Балансів у 3 кварталі 2013 року відбулося зменшення виробничих запасів по ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на загальну суму 1 934 355,44 грн., яке проведено шляхом коригування показника станом на 01.01.2013 по вищевказаних філіях.

Філія «Мелітопольський райавтодор».

В ході проведення повної інвентаризації майна філії «Мелітопольський райавтодор» (у тому числі необоротних активів, запасів, дебіторської заборгованості, грошових коштів, інших активів, власного капіталу, поточних зобов'язань і забезпечень, а також внутрішніх розрахунків) станом на 01.08.2013, виявлено, що у зв'язку з некоректними проводками при списанні товарно - матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) та транспортно-заготівельних витрат (далі - ТЗВ) на собівартість виконаних робіт, було завищено активи, які обліковувались в Балансі у рядку 1101(100) «Виробничі запаси» на кінець звітного періоду (31.12.2012) на суму 231650,30 грн.

В акті перевірки зазначено, що згідно даних бухгалтерського обліку та бухгалтерської довідки за серпень 2013 року, первинних документів, встановлено, що у серпні 2013 року платником податків було проведено коригування (зменшення) вхідного сальдо по виробничих запасах на суму 231650,30 грн. (рядок 1101) «Виробничі запаси» Балансу (Звіту про фінансовий стан) на початок звітного періоду (01.01.2013).

У бухгалтерському обліку, згідно з п.4 П(С)БО 6 дану помилку виправлено шляхом коригування сальдо на початок звітного 2013 року рядків Балансу: рядок балансу 1101 «Виробничі запаси» - 231650,30 грн.; рядок балансу 1420 «Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)» - 231650,30 грн.

Філія «Гуляйпільський райавтодор».

Згідно завірених копій протоколу засідання постійної діючої інвентаризаційної комісії» від 10.08.2013, бухгалтерської довідки до Балансу 2013 року та наказу №52 від 10.08.2013 «Про виправлення помилок», причиною коригування показників виробничих запасів філією «Гуляйпільський райавтодор» були некоректні проводки при списанні ТМЦ та ТЗВ на собівартість виконаних робіт у 2011 році, в результаті чого були завищені активи на суму 265057,02 грн., які обліковуються в балансі (рядок 1101) «Виробничі запаси», що суперечить визначенню активів; недотримання методології списання ТЗВ між сумою залишку запасів на кінець періоду і сумою запасів, що вибули, в зв'язку з чим на рахунку 289 рахуються ТЗВ по запасам, які фактично вибули в сумі 78618,64 грн.

Філія «Куйбишевський райавтодор».

Згідно завірених копій протоколу засідання постійної діючої інвентаризаційної комісії від 10.08.2013, бухгалтерської довідки до Балансу 2013 року та наказу №52 від 10.08.2013 «Про виправлення помилок», причиною коригування показників виробничих запасів філією «Куйбишевський райавтодор» було не дотримання методології списання ТЗВ між сумою залйшку запасів на кінець періоду і сумою запасів що вибули, в зв'язку з чим на рахунку 289 рахуються ТЗВ по запасам, які фактично вибули в сумі 187400,00 грн.

У бухгалтерському обліку операції з виправлення помилок по рядку 1101 Балансу «Виробничі запаси» відображено проводками у 2013 році: Дт «Нерозподілені прибутки (непокриті збитки)» Кт 219 «Транспортно-заготівельні витрати» - 187400,00 гривень.

Філія «Пологівський райавтодор».

Згідно Балансу у 3 кварталі 2013 року відбулося зменшення виробничих запасів філією «Пологівський райавтодор» на загальну суму 279 тис. грн., яке проведено шляхом коригування показника станом на 01.01.2013.

Причиною коригування показників виробничих запасів філією «Пологівський райавтодор» було встановлення некоректних проводок при проведенні інвентаризації станом на 01.08.2013, у зв'язку із списанням ТЗВ на собівартість виконаних робіт у 2011-2012 роках на суму 279 тис. грн. (протокол інвентаризаційної комісії від 30.07.2013).

Згідно даних бухгалтерського обліку, протоколу інвентаризаційної комісії від 30.07.2013р., первинних документів, встановлено, що філією «Пологівський райавтодор» відбулося зменшення виробничих запасів на загальну суму 279 тис. грн., яке проведено шляхом коригування показника станом на 01.01.2013. У бухгалтерському обліку відображено проводками у 2013 році - Дт 441- Кт 289.

Філія «Кам'янсько-Дніпровський райавтодор».

Причиною коригування показників виробничих запасів філією «Кам'янсько-Дніпровський райавтодор» було те, що протягом 2011-2012 років в бухгалтерському обліку філії в деяких випадках не дотримувалась методологія списання ТЗВ між сумою залишку запасів на кінець періоду і сумою запасів що вибули, в зв'язку чим на рах.№289 «Транспортні витрати» рахувалися ТЗВ по запасам, які фактично вибули в сумі 195067,84 грн.(бухгалтерська довідка за серпень 2013 року).

Згідно даних бухгалтерського обліку, бухгалтерської довідки за серпень 2013 року, наказу філії «Кам'янсько-Дніпровський райавтодор» від 11.08.2013 №30а «Про виправлення помилок», наказу ДП «Запорізький облавтодор» від 06.09.2013 №53 «Про складання розподільчих балансів», розшифровок виробничих запасів по Філії «Кам'янсько-Дніпровський райавтодор» станом на 01.10.2013 першопочаткова та після коригування встановлено по рах.№289 «Транспортні витрати» по першопочатковій розшифровки рахується сума тис. 297,4 грн., а після коригування по розшифровки виробничих запасів станом на 01.10.2013 рахується сума 102,3 тис. грн. Проводки в бухгалтерському обліку: Д-т 441 К-т 289.

Філія «Веселівський райавтодор».

В ході проведення повної інвентаризації майна філії «Веселівський райавтодор» (у тому числі необоротних активів, запасів, дебіторської заборгованості, грошових коштів, інших активів, власного капіталу, поточних зобов'язань і забезпечень, а також внутрішніх, розрахунків) станом на 01.08.2013 виявлено, що у зв'язку з некоректними проводками при списанні ТМЦ та ТЗВ на собівартість виконаних робіт, були завищені активи на суму 150446,33 грн., які обліковувалися в Балансі на 31 грудня 2012 року у рядку 1101 (100) «Виробничі запаси» на кінець звітного періоду. (Протокол засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії філії «Веселіівський райавтодор» ДП «Запорізький Облавтодор» від 13.08.2013).

Згідно даних бухгалтерського обліку, бухгалтерської довідки за вересень 2013р., первинних документів, встановлено, що на підставі наказу від 09.09.2013р. № 82 «Про виправлення помилок» та рішення інвентаризаційної комісії від 13.08.2013р., для підвищення достовірності і порівнянності звітних даних, у вересні 2013р. проведено коригування (зменшення) вхідного сальдо по виробничих запасах на суму 150446,33 грн. (рядок 1101) «Виробничі запаси» Балансу (Звіту про фінансовий стан) на початок звітного періоду (на 01.01.2013 р.).

У бухгалтерському обліку, згідно з п.4П(С)БО 6 помилки виправлено шляхом коригування сальдо на початок звітного 2013 року рядків Балансу: Рядок балансу 1101 «Виробничі запаси» - 150446,33 грн. Рядок балансу 1420 «Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)» - 150446,33 грн. Бухгалтерськими проводками Дт 44 Кт 201, збільшено вхідне сальдо на 01.01.2013 по рахунку 44 «Прибуток/збиток минулого 2012 року» на суму 150446,33 грн. (199000 грн. + 150446,33 грн. = 349446,33 грн.).

Філія «Вільнянський райавтодор».

Причиною коригування показників виробничих запасів філією «Вільнянський райавтодор» були дані, викладені у протоколі засідання постійно діючої інвентаризаційної комісії від 19.08.2013, а саме у зв'язку з некоректними проводками при списанні ТМЦ та ТЗВ на собівартість виконаних робіт у 2011 році завищені активи на суму 334501,57 грн., які обліковуються в балансі рядок 1101,1102 «Виробничі запаси», що суперечить визначенню активів.

Згідно бухгалтерської довідки до балансу за 2013 рік філії «Вільнянський райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» від 19.08.2013 в якій зазначено, що при проведенні інвентаризації станом на 31.07.2013 було виявлено, що показники 2 розділу Балансу не співпадають в бухгалтерському обліку з фактичним, тому було виконано виправлення в бухгалтерському обліку по рядку 1101 на суму 334501,57 грн.

Як зазначено у бухгалтерській довідці до балансу від 19.08.2013 року, виправлення помилки здійснено шляхом коригування сальдо рядка 1420 «Нерозподіленого прибутку (непокритого збитку) на початок 2013 року: рядок 1420 Балансу сальдо «Виробничих запасів» 1101 балансу на суму 334501 грн.

Згідно балансу філії «Вільнянський райавтодор», яке надано до ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», філією відкориговано показник рядку 1100 «Запаси» на загальну суму 334,5 тис. грн., у т.ч. по рядку 1101 «Виробничі запаси» на 267,1 тис. грн. та по рядку 1102 «Незавершене виробництво» на загальну суму 67,4 тис. грн.

У бухгалтерському обліку відображено проводками Дт 441 «Прибуток нерозподілений» та Кт 289 «Транспортно-заготівельні витрати» у 2013 році.

Філія «Новомиколаївський райавтодор».

Згідно Балансів у 3 кварталі 2013 року відбулося зменшення виробничих запасів по філії «Новомиколаївський райавтодор» па суму 82,4 тис. грн., яке було проведено шляхом коригування показника станом на 01.01.2013. Причиною коригування показників виробничих запасів філією «Новомиколаївський райавтодор» було невірне розподілення ТЗВ.

Згідно даних бухгалтерського обліку, протоколу постійно діючої інвентаризаційної комісії філії «Новомиколаївський райавтодор», наказу №37 від 06.08.2013 року, бухгалтерської довідки:

1. В 2012 році фактичні витрати по підготовці техніки до зимового сезону при здаванні Форми КБ-2В, в яких задіяні механізми, заробітна плата на ремонт яких віднесена не на витрати звітних періодів, а на витрати майбутніх періодів в розмірі - 50156,75 грн.

2. В 2012 році в бухгалтерському обліку в деяких випадках не дотримувалась методологія списання ТЗВ між сумою залишку запасів на кінець періоду і сумою запасів що вибули, в зв'язку з чим по рах.2801 рахуються ТЗВ по запасам, які фактично вибули в сумі 55798,73 грн.

3. Фактичні витрати 2011 року по утриманню об'єкту, що готується до продажу, але так і не продався (с. Мар'янівка), віднесені помилково не на витрати звітних періодів, а на витрати майбутніх періодів в розмірі - 84 300,30 грн.

4. В 4 кварталі 2012 році в бухгалтерському обліку помилково не проведені витрати по перевезенню ТМЦ від ТОВ «Автограніт» в розмірі 25333,49 грн., від ТОВ «Смарті Трейд» в розмірі 8758,00 грн., та внутрішні перевезення філій на суму - 21706,84 грн. Загальна сума помилково не віднесених на витрати звітного періоду в 2012 року - 55798,73 грн.

Виправлення помилок, які відносяться до попередніх періодів та які вплинули на величину нерозподіленого прибутку (непокритого збитку) здійснюється згідно з П(С)БО 6 шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку (непокритого збитку) на початок 2013 року (рядок 1420 Балансу) - сальдо виробничих запасів (рядок 1101 Балансу) на суму 82427,31 грн. і сальдо витрати майбутніх періодів «рядок 1170 Балансу) на суму 134457,05 грн., філією у бухгалтерському обліку операцію відображено у 2013 році проводками: Д-т 441 «Нерозподілені прибутки(непокриті збитки)» К-т 2801 «Транспортно- заготівельні витрати» - 82427,31 грн. Д-т 441 «Нерозподілені прибутки (непокриті збитки)» К-т 391 «Витрати майбутніх періодів» - 134457,05 грн.

Філією у бухгалтерському обліку операцію відображено у 2013 році проводками Д-т 441 «розподілені прибутки» К-т 2801 « Транспортно-заготівельні витрати» 82427,31 грн.

Філія «Чернігівський райавтодор».

Згідно Балансів у 3 кварталі 2013 року відбулося зменшення виробничих запасів по ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на загальну суму 1 935 тис.грн., яке проведено шляхом коригування показника станом на 01.01.2013.

Причиною коригування показників виробничих запасів філією «Чернігівський райавтодор» ДП «Запорізький облавтодор» було помилкове завищення виробничих запасів.

Згідно даних бухгалтерської довідки від 01.08.2013, встановлено, що при проведенні інвентаризації станом на 01.08.2013 було виявлено помилкове завищення виробничих запасів на суму 197588,53 грн. У бухгалтерському обліку відображено проводками у 2013 році Д-т 441 «Нерозподілені прибутки (непокриті збитки)» - К-т 201 «Сировина та матеріали».

Перевіркою зроблено висновок, що списані філіями у балансі виробничі запаси вважаються використаними в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку та в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у зв'язку з чим відповідно до приписів п.198.5 ст.198 ПК України позивач був зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування за такими послугами. Суд звертає увагу, що контролюючим органом не ставиться під сумнів правильність відображення коригування в бухгалтерському обліку позивача, а зазначається про наявність обов'язку при такому коригуванні нарахувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

Представники позивача щодо виявленого порушення зазначили, що в результаті самоперевірки та в ході проведення повної інвентаризації майна філій (у тому числі необоротних активів, запасів, дебіторської заборгованості, грошових коштів, інших активів, власного капіталу, поточних зобов'язань і забезпечень, а також внутрішніх розрахунків) було виявлено, що філії в минулих періодах, при списані запасів на виконання робіт, помилково невірно розподіляли транспортно - заготівельні витрати на суму запасів, що були використані на виконання робіт по ремонту, утриманню та будівництву автомобільних доріг загального користування, що безпосередньо впливало на результат діяльності філій та було направлено на отримання доходу. В результаті допущених помилок та неточностей були завищені активи, які обліковувались в Балансі на 31 грудня 2012 року у рядку 1101(100) «Виробничі запаси» на кінець звітного періоду (31.12.2012) та занижена собівартість виконаних робіт по ремонту, утриманню та будівництву автомобільних доріг загального користування в минулих періодах і як результат викривлений фінансовий результат минулих періодів. Допущені помилки та неточності вплинули на величину нерозподіленого прибутку (непокритого збитку).

При цьому, виправлення помилок, допущених при складанні фінансових звітів у попередніх періодах, здійснюється шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку на початок звітного року.

Філіями ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у бухгалтерському обліку виправлення помилки, допущеної в попередніх періодах, відображено проводками:

Дт 441 «Нерозподілені прибутки (непокриті збитки)» та Кт 201 «Сировина та матеріали» на суму 844 741,88 грн.

Дт 441 «Нерозподілені прибутки (непокриті збитки)» та Кт 219, 289 «Транспортно - заготівельні витрати» на суму 1 089 613,79 грн. у 2013 році.

У 3 кварталі 2013 р. у фінансовій звітності виправлення помилок допущених при складанні фінансових звітів у попередніх періодах, здійснено шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку на початок 2013 року (показник рядка 1420 «Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)») та коригування сальдо виробничих запасів на початок 2013 року (показник рядка 1101 «Виробничі запаси») на загальну суму 1 934 355,44 грн.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податку на додану вартість, врегульовані нормами розділу V ПК України.

Згідно з п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Пунктом 189.1 ст.189 ПК України передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 751/4044 (далі - П(С)БО 9).

За П(С)БО 9 запаси - це активи, які: утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.

Пунктом 9 П(С)БО 9 визначено, що первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, до складу якої входять, у тому числі, транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць.

Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку, що підставою для формування показників фінансової звітності суб'єкта господарювання є дані бухгалтерського обліку, які повинні ґрунтуватися виключно на належним чином складених і оформлених первинних документах. Отже, розподілення та списання транспортно-заготівельних витрат можливо лише в разі фактичного їх понесення у зв'язку зі здійсненням підприємством господарської діяльності та відповідного оформлення таких затрат первинними документами.

З пояснень представників позивача та наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що допущені філіями позивача помилки у формуванні собівартості реалізованих робіт у попередніх періодах, зокрема, несписання або списання у меншому від нормативно закріпленого розмірі транспортно-заготівельних витрат, були виявлені під час проведеної інвентаризації відповідних бухгалтерських рахунків (субрахунок 289 «Транспортно-заготівельні витрати»). При цьому, був здійснений лише аналіз рахунків, наявність підтверджуючих первинних документів щодо придбання відповідних запасів та їх подальшого використання під час здійснення господарської діяльності позивачем не встановлювалась та не перевірялась, коригування відбулось в межах балансу платника.

Також сторонами не заперечується, що такі первинні документи не надавались і до перевірки.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи позивачем було надано копію балансу філії Вільнянський райавтодор на 01.10.2013, копію балансу філії Вільнянський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Вільнянський райавтодор, копію балансу філії Куйбишевський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Куйбишевський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Куйбишевський райавтодор, копію балансу філії Веселівський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Веселівський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Веселівський райавтодор, копію балансу філії Мелітопольський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Мелітопольський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Мелітопольський райавтодор, копію балансу філії Пологівський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Пологівський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Пологівський райавтодор, копію балансу філії Гуляйпільський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Гуляйпільський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Гуляйпільський райавтодор, копію балансу філії Чернігівський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Чернігівський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Чернігівський райавтодор, копію балансу філії Новомиколаївський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Новомиколаївський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Новомиколаївський райавтодор, копію балансу філії Кам'янсько-Дніпровський райавтодор на 30.09.2013, копію балансу філії Кам'янсько-Дніпровський райавтодор на 31.12.2012, копії інвентарних відомостей філії Кам'янсько-Дніпровський райавтодор, на підтвердження придбання запасів, віднесених до складу транспортно-заготівельних витрат 2011 року (а.с.14-225, т.2, а.с.1-96, т.3). Разом з тим, жодних первинних документів на виконання робіт, під час яких понесені транспортно-заготівельні витрати, позивачем не надано.

Крім того, з наданих позивачем до матеріалів справи копій головних книг філій підприємства та бухгалтерських довідок неможливо встановити, в чому саме полягала методологічна помилка при обрахунку належних до списання транспортно-заготівельних витрат, оскільки дані документи лише відображають розмір фактично списаних транспортно-заготівельних витрат та констатують факт помилки без будь-якого обґрунтування (а.с.28-38, 52-55, 61-83, т.6). Інших доказів на підтвердження того, що транспортно-заготівельні витрати мали бути списані саме у визначеному позивачем розмірі, до суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що коригування даних бухгалтерського обліку здійснено позивачем без належного документального підтвердження, в межах балансу платника, а тому відсутні підстави вважати, що відкориговані витрати були використані позивачем у власній господарській діяльності. У зв'язку з чим відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України у позивача виник обов'язок нарахувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість виходячи з бази оподаткування по даним операціям.

Відповідно до абз.2 п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, при повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування, тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем приписів п.198.5 ст.198 ПК України та правомірність податкового повідомлення-№ від 21.01.2015 в частині визначення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 580307,79 грн., в т.ч. за основним платежем 386871,86 грн., за штрафними санкціями 193435,93 грн.

Стосовно правомірності податкових повідомлень-рішень № від 22.04.2015 та № від 02.07.2015, суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що підставою для їх прийняття став висновок контролюючого органу про неперерахування/несвоєчасне перерахування позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб.

Разом з тим, суд вважає такий висновок контролюючого органу необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Згідно пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Згідно пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.171.1 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 171.2 ст.171 ПК України визначено, що собою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 46.1 статті 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п.49.1, п.49.2 ст.49 ПК України).

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Аналіз вищенаведених положень ПК України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Отже, після доповнення ПК України підпунктом 168.1.5 п.168.1 ст.168, обов'язок сплати податку з доходів фізичних осіб в разі, якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, не пов'язується з фактом виплати доходу, а має встановлений для місячного податкового періоду строк сплати.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до контролюючого органу були подані розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми 1 ДФ, а саме: за І квартал 2013 року поданий до контролюючого органу 11.04.2013, за ІІ квартал 2013 року - 10.07.2013, за ІІІ квартал 2013 року - 16.10.2013, IV квартал 2013 року - 14.01.2014.

При цьому, при проведенні контролюючим органом перевірки достовірності даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, форми 1 ДФ порушень не встановлено.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем своєчасно та в повному обсязі обраховано суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, а також своєчасно подано до контролюючого органу відповідні розрахунки, суд дійшов висновку про неправомірність донарахування контролюючим органом грошового зобов'язання з доходів фізичних осіб за основним платежем в розмірі 147392,50 грн. (податкове повідомлення - рішення № від 22.04.2015).

Водночас, відповідачем застосовано до позивача санкцію згідно п.127.1 ст.127 ПК України, відповідно до якого ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою для застосування санкцій є встановлення під час перевірки порушення у вигляді ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Порушення строків сплати податку складом даного порушення не охоплюється, а норми щодо застосування санкцій не підлягають розширеному тлумаченню.

Суд зазначає, що оскільки обов'язок сплати податку з доходів фізичних осіб у випадку, якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, не пов'язується з фактом виплати доходу, а має встановлений для місячного податкового періоду строк сплати, то норми п.127.1 ст.127 та пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України не кореспондуються між собою, та ст.127 ПК України не містить санкції за порушення строків сплати податку, встановленого пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України.

Вказана правова позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.11.2015 у справі №813/6793/13-а.

Щодо встановленого під час перевірки порушення, суд зазначає, що позивачем не заперечується несвоєчасність виплати заробітної плати та розрахунків з бюджетом по податку з доходів найманих працівників.

З матеріалів справи вбачається, що податок з доходів фізичних осіб сплачувався підприємством разом із виплатою заробітної плати, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ за І - IV квартал 2013, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 661 за 2013 рік, копіями розрахунково-платіжних відомостей по заробітній платі за 2013 рік; карткою рахунку 661 за 2013 рік.

Водночас, на момент здійснення перевірки фактів несплати податку з доходів фізичних осіб до/або підчас, тобто після виплати заробітної плати, що становить склад правопорушення, передбаченого ст.127 ПК України, перевіркою не встановлено.

Враховуючи наведене, при розгляді справи встановлено відсутність в діях підприємства позивача складу порушення, за яке п.127.1 ст.127 ПК України передбачено санкції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені п.127.1 ст.127 ПК України, оскільки позивачем не вчинялось вказане порушення, а позивач, приймаючи спірні податкові повідомлення - рішення, діяв при помилковому розумінні норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність та наявність підстав для скасування податкових повідомлень - рішень № від 22.04.2015 та № від 02.07.2015, а також наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів № від 22.04.2015 та № від 02.07.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 200,42 грн. (двісті гривень 42 коп.) присудити на користь Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко