Справа № 803/1557/15
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Справа № 803/1557/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

з участю представника позивача Середи А.В.,

представників відповідача Копка О.В., Власюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» (далі - ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго», позивач, підприємство) звернулось з позовом до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Володимир-Волинська ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 травня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Володимир-Волинською ОДПІ було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податкової звітності ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» з податку на додану вартість за лютий 2015 року, в ході якої податковим органом встановлено порушення норм податкового законодавства. За результатами перевірки складено акт № 349/15-05384488 від 17 квітня 2015 року. На підставі вищевказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2015 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 856993,50 грн., з них 571329,00 грн. основного зобов'язання та 285664,50 грн. штрафних санкції.

Позивач вважає помилковими висновки викладені в акті перевірки податкового органу про невірне відображення позивачем рядків декларації за лютий 2015 року, внаслідок чого підприємством занижено податкові зобов'язання з ПДВ.

Зокрема, в декларації за лютий 2015 року було відображено суми від'ємного значення які задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року, в сумі 1455169,00 грн. Згідно п.33. підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, підприємство має право розпорядитися залишками від'ємного значення попередніх звітних періодів задекларованих платником до 01 лютого 2015 року - збільшує розмір суми податку, на який платник має право зареєструвати податкові накладні, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний податковий період, в якому було таке збільшення.

Відповідно до поданої декларації за лютий 2015 року підприємство зменшило суму бюджетного відшкодування на суму податкового зобов'язання в сумі 571329,00 грн.

Оскільки, податкова декларація з ПДВ позивачем була заповнена відповідно до вимог Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року №966, у редакції наказу від 23 січня 2015 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 102/26547 (далі-Порядок) то податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2015 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач у письмовому запереченні проти, позову позовні вимоги не визнав. В обґрунтування заперечення пояснив, що при проведенні камеральної перевірки поданої декларації встановлено невірне відображення позивачем рядків декларації, що призвело до відсутності нарахувань в інтегрованій картці платника податку на додану вартість та в зв'язку з чим встановлено заниження податкових зобов'язань за лютий 2015 року в сумі 571329,00 гривень. В порушення п.5 Розділу IX, пп.8 п.5 Розділу V Порядку позивачем неправомірно відображено графу 7 додатка 2 таблиці 1 до декларації за лютий 2015 року та неправомірно перенесено до рядків 20.2 та 27 декларації за лютий 2015 року ПДВ в сумі 571 329 грн., так як вказану суму ПДВ необхідно відображати в наступному звітному (податковому) періоді (березень 2015 року).

Враховуючи зазначене, відповідачем під час перевірки встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ на 571329,00 гривень. Вважають, що податкове повідомлення-рішення винесене у відповідності до норм чинного законодавства та з наведених підстав просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та із врахуванням доповнень, просив позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні, та у задоволенні адміністративного позову просили відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що посадовими особами Володимир-Волинської ОДПІ відповідно до п.п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податкової звітності ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» з податку на додану вартість за лютий 2015 року. За результатами перевірки складено акт № 349/15-05384488 від 17 квітня 2015 року, яким встановлено порушення вимог п.187.1, п.187.7, п.187.10 статті 187, п.200.1, п.200.2 статті 200 ПК України, п.5 розділу 9, пп.8 п.5 розділу 5 «Порядку подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №966 від 23 вересня 2014 року.

Позивач, не погодившись з висновками перевірки, викладеними в акті № 349/15-05384488 від 17 квітня 2015 року, подав письмові заперечення №248 від 27квітня 2015 року (а.с.33).

На підставі вищевказаного акту перевірки Володимир-Волинською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2015 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 856993,50 грн., в т. ч. за основним платежем у сумі 571329,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 285664,5,00 грн. (а.с.42).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Про те, рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 10 червня 2015 року № 4009/10/03-20-10-0306 податкове повідомлення-рішення від 12 травня 2015 року № залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає наступне.

Статтею 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 201.3 статті 201 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість. З урахуванням змін, внесених до Податкового кодексу України Законом № 71, система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджується поетапно (пункт 35 підрозділу 2 розділу XX Кодексу): з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року - на постійній основі. Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 2001 розділу V Кодексу. Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок. Порядок визначення сум, в межах яких платник податку має право зареєструвати податкові накладні, регламентовано п.200-1.3 ст.200-1 ПК України. Зокрема, платник податку може без додаткових перерахувань на електронний рахунок коштів зареєструвати податкову накладну із податковими зобов'язаннями, але в межах наявних у нього сум податкового кредиту, що підтверджуються податковими накладними, які, у свою чергу, постачальник товарів/послуг зареєстрував в ЄРПН. Але, згідно з оновленим п. 35 підрозділу 2 розділу XX ПК України період з 01 лютого 2015 року по 01 липня 015 року є перехідним, протягом якого реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною п. 2001.3 цього Кодексу.

Відповідно до п.200-1.4 ст.200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу; б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку.

За підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої декларації, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню: а) або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку; б) або на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку.

На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної пунктом 201.3 статті 201 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника .

Накопичені до 01 лютого 2015 року залишки від'ємного значення ПДВ повинні враховуватись в особливому порядку. Пунктом 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року:

а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні /розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), визначену пунктом 201.3 статті 201 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення

б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

Міністерством фінансів України затверджено нову форму декларації з ПДВ, в якій для сум залишків від'ємного значення, непогашених станом на 01 лютого 2015, передбачено окремий розділ IV. Згідно розділу IX Порядку № 966 передбачено, що суми залишку від'ємного значення податку попередніх податкових періодів обліковуються у таблиці 1 (Д2) (додаток 2) у розрізі звітних (податкових) періодів, у яких такі суми виникли. Суми від'ємного значення податку попередніх податкових періодів, що обліковуються у (Д2) (додаток 2), до розділу III декларацій 0110 за звітні (податкові) періоди, починаючи з лютого 2015 року / I кварталу 2015 року, не переносяться, а відображаються в розділі IV таких декларацій. Пунктом 5 Порядку № 966 встановлено, що у таблиці 1 (Д2) (додаток 2) зазначаються: у графах 2 - 6 - суми залишку від'ємного значення податку попередніх податкових періодів станом на початок поточного звітного періоду в розрізі виду такого від'ємного значення; у графах 2 - 6 (Д2) (додаток 2) за лютий 2015 року (I квартал 2015 року) зазначаються суми від'ємного значення, що підлягають зарахуванню до звітного (податкового) кредиту наступного звітного періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року / IV квартал 2014 року); суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року / IV квартал 2014 року); суми, задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року; залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року.

У графі 6 (Д2) (додаток 2) наступних звітних (податкових) періодів зазначаються дані графи 14 (Д2) (додаток 2) за попередній звітний (податковий) період.

Значення рядка «Усього, в т. ч.:» графи 6 переноситься до рядка 26 декларації за поточний звітний (податковий) період;

у графі 7 - сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Значення рядка «Усього, в т. ч.:» переноситься до рядків 20.2 та 27 декларації поточного звітного (податкового) періоду. У графі 14 вказується сума залишку непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду. Значення рядка «Усього, в т. ч.:» графи 14 переноситься до рядка 31 декларації.

З дотриманням вищезазначених вимог позивачем складено й подано декларацію з додатком 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року. В декларації з ПДВ за лютий 2015 року позивачем було зазначено в рядку 18 позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту 571329,00 грн. В декларації позивач прийняв рішення використати непогашені залишки ПДВ, тому був заповнений додаток 2 та одночасно відображено рішення в рядку 27 та 20.2 декларації за лютий 2015 року. Відповідно до даних декларації з ПДВ позивач мав суму бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних періодів, які залишились непогашеними станом на 01 січня 2015 понад 1466169,33 грн.

В додатку 2 «Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року» підприємством заповнено заяву та таблицю 1 такого змісту: Відповідно до пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу просимо: згідно з підпунктом "а" на суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 571329 гривен збільшити розмір суми податку, на яку матимемо право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену згідно з пунктом 200-1.3 статті 201 розділу V Кодексу. Одночасно у графі 7 додатку 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року збільшено розмір суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення, - тобто в лютому 2015 року.

Відповідно до підпункту 8 пункту 5 розділу V Порядку рядок 20.2 передбачений для відображення суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку збільшено розмір суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Рядок 20.2 заповнюється в звітному (податковому) періоді, в якому було здійснено таке збільшення. Значення рядка 20.2 відповідає значенню рядка 27.

Пунктом 5 розділу ІХ Порядок передбачено, що значення рядка Усього, в т. ч.: графи 7 таблиці 1 (Д2) (додаток 2) переноситься до рядків 20.2 та 27 декларації поточного звітного (податкового) періоду. У графі 7 Додатка 2 до податкової декларації з ПДВ позивача за лютий 2015 року правомірно зазначено суму усього 571329,00 грн., яка з дотриманням вимог Порядку та Податкового кодексу України переноситься до рядків 20.2 та 27 декларації поточного звітного (податкового) періоду лютого 2015 року. Відповідно рядок 31 податкової декларації з ПДВ декларації складає 894840,00 грн., так як його значення має становити різницю: рядків 26 (1466169,00 грн.) та 27 (571329,00 грн.).

Порядок № 966 не передбачає, що можливість заповнювати рядок 20.2 податкової декларації з ПДВ, в якому зазначається збільшення ліміту реєстрації податкових накладних та сум податкового кредиту, починається для платників податку лише з березня 2015 року. Жодна норма ПК України та Порядку не визначає термін, з якого платник податку за власним бажанням буде враховувати залишки від'ємного значення (бюджетного відшкодування) з ПДВ за старими правилами чи враховувати зазначені суми (або їх частину) в складі від'ємного значення розділу III Декларації.

Відповідач стверджує, що від'ємне значення податку сформоване до 01 лютого 2015 року платник податків має направити на зменшення майбутніх зобов'язань за правилами, які діяли станом на 31 січня 2014 року, тільки починаючи з березня 2015 року. Тобто, маючи у розділі IV декларації значні суми невідшкодованого податку позивач позбавлений можливості перенести необхідну частину такого значення до р.20.2 податкової декларації з ПДВ.

Суд погоджується з твердженням позивача, що жодна норма Податкового кодексу України та Порядку не визначає термін, з якого платник податку за власним бажанням враховуватиме залишки від'ємного значення (бюджетного відшкодування) з ПДВ за старими правилами чи враховуватиме зазначені суми (або їх частину) у складі від'ємного значення р. III декларації.

Саме заява платника податків є подією, з якою пов'язане збільшення розміру суми податку, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні, та одночасне збільшення податкового кредиту. Заповнення такої заяви у складі декларації (починаючи з лютого 2015 року) є достатньою підставою для включення заявлених у ній залишків ПДВ до податкового кредиту в цій же декларації. Платник податків самостійно вирішує, коли (в складі якої декларації) подати заяву та відобразити непогашені залишки ПДВ, а також напрям їх використання. При цьому всі непогашені залишки ПДВ без проведення перевірок, тобто автоматично, в силу заповнення заяви (додатку 2 до декларації), підлягають врахуванню як у збільшення реєстраційної суми, так і податкового кредиту. Так, якщо платник податків приймає рішення використати непогашені залишки ПДВ, він відображає таке рішення в декларації шляхом заповнення додатку 2. Відповідно, всі такі суми автоматично (без перевірок) мають збільшити реєстраційну суму в силу подання такої заяви (додатку 2 до декларації) та одночасно відображаються в рядку 20.2 декларації.

За таких обставин, суд також погоджується з алгоритмом дій позивача по заповненню податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року та додатку 2 до неї.

Крім того, суд вважає, що відповідач не мав підстав для проведення камеральної перевірки з посиланням на п.200.10 ст.200 ПК України. Так, в пункті 33 підрозділу 2розділу XX ПК України передбачено, що у разі коли платник податку скориставшись своїм правом переносить частину від'ємного значення на збільшення ліміту реєстрації податкових накладних, таке перенесення здійснюється без проведення перевірок, передбачених статтею 200 ПК України. Таке збільшення повинно бути здійснене податковим органом за результатами прийняття та обробки декларації з ПДВ без будь-якого втручання з боку податкових органів, у тому числі і без проведення камеральної перевірки, яка передбачена пункту 200.10 ПК України).

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 12 травня 2015 року №.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинської ОДПІ на користь Володимир-Волинського ПТМ «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» слід стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 157 від 06 липня 2015 року (а.с.2).

Керуючись статтями 2,11,17,71,94,158,160,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 12 травня 2015 року №.

Присудити на користь Володимир-Волинського підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» (44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Сагайдачного, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 05384488) за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Ковельська, будинок 63, ідентифікаційний код юридичної особи 39497267) судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 25 липня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський