Справа № 466/5291/15-а
Суддя: Донченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/5291/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» липня 2016р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Донченка Ю.В.

при секретарі Піцик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Виконком Львівської міської ради, ОСОБА_3 про часткове визнання протиправним та скасування розпорядження, -

встановив:

13.07.2015 ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Виконком Львівської міської ради, ОСОБА_3, у якому просить визнати частково протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 26.05.2015 № 279 в частині зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у місячний строк, з дня отримання цього розпорядження, демонтувати самочинно влаштовану огорожу на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні адміністративного позову ОСОБА_1 зазначила, що 26.05.2015 року Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради було прийнято розпорядження за №279, яким було зобов'язано її та ОСОБА_4 у місячний строк з дня отримання даного розпорядження демонтувати самочинно влаштовану огорожу на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1.

Дане розпорядження вона, ОСОБА_1 отримала 09.06.2015 року.

З розпорядженням вона не погоджується і вважає, що таке є протиправним, а тому порушує її права.

ЇЇ сусіди ОСОБА_3, які проживають за адресою АДРЕСА_1, звернулися у ЛКП «Балатон-409», щоб вона демонтувала декоративну огорожу квітника, так як у подальшому вони планують влаштувати паркомісце.

Відповідно до плану присадибної ділянки АДРЕСА_1 від 30.05.2011 року дана огорожа квітника позначена на плані присадибної ділянки, а сама декоративна огорожа (дерев'яна) існувала з моменту її проживання у даному будинку з 1948 року. З часом дерев'яна огорожа знищилась і була замінена на металеву ще її покійним батьком більше двадцяти років тому.

Оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень не відповідає вимогам закону.

Приймаючи розпорядження від 26 травня 2015 року за № 279, Шевченківська районна адміністрація ЛМР порушила надані їй законом повноваження, при цьому розпорядження спрямоване на демонтаж декоративної загорожі, у подальшому знищення квітника.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 8 Конституції України - норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

На підставі наведеного, просила визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 26.05.2015 № 279 в частині зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у місячний строк, з дня отримання цього розпорядження, демонтувати самочинно влаштовану огорожу на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та дали аналогічні пояснення, а також пояснили додатково, що на даний час існує судове рішення у цивільній справі. яке вступило з законну силу, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог сусідки ОСОБА_3 до неї, ОСОБА_1 про демонтаж спірної огорожі, оскільки встановлено, що огорожа немає замощеного у землю бетонного бордюри, є переносною, тобто не є самочинним будівництвом.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що розпорядження прийнято у межах компетенції районної адміністрації на підставі матеріалів, наданих ЛКП «Балатон-409» та висновку міжвідомчої комісії від 19.05.2015 року, згідно з якими встановлено факт самочинного будівництва огорожі.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, подані докази, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 8 Конституції України - норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка та ОСОБА_4 проживають за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 з сім'єю проживають за адресою АДРЕСА_1. Житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, перебуває на балансі ЛКП «Балатон-409» і складається з двох приватизованих квартир.

Як вбачається з плану присадибної ділянки АДРЕСА_1, від 30.05.2011 року, за даним будинком на підставі рішення виконкому Шевченківської Ради народних депутатів №655 від 04 серпня 1953 року закріплена земельна ділянка загальною площею 349,5 кв.м.

Оскаржуваним Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №279 від 26.05.2015 року зобов'язано ОСОБА_4 ОСОБА_1 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно влаштовану огорожу на прибудинковій території АДРЕСА_1. Дане розпорядження прийнято на підставі листа ЛКП «Балатон-409» та висновку МВК. При цьому районною адміністрацією встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 самочинно влаштовано огорожу (а.с. 6)

Відповідно до листа ЛКП «Балатон-409» від 24.04.2015 року ЛКП зобов'язало ОСОБА_4 до 01.05.2015 року демонтувати самочинно влаштовану огорожу, що перешкоджає заїзд на подвір'я мешканцям квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9). Разом з тим, згідно з поверховим планом, на ньому відсутній заїзд на дане подвір'я зі сторони вулиці Шеремети.

Судами вже розглядалася справа за позовом ОСОБА_5, у якому вона просила зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 демонтувати, зокрема, самовільно збудовану спірну огорожу на прибудинковій території АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2015 року про задоволення позову скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. При цьому, суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини:

«Згідно пояснень відповідачки ( ОСОБА_1.), дерев»яну огорожу на прибудинковій території встановив її батько у 1953-1955 роках і така відділяла квітник. Огорожа немає облаштованого на земельній ділянці бордюру із відповідним замощенням, є переносною. В 1970 роках дерев»яна огорожа замінена на декоративно-сітчастий метал. Зазначене підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи.

Так як декоративна огорожа немає замощеного у землю бетонного бордюру, є переносною, тому відповідно до ст.376 ЦК України вона не відноситься до самочинного будівництва.

Згідно приписів ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» прибудинкова територія є об»єктом благоустрою населеного пункту.

Співвласники житлових будинків повинні брати участь у благоустрої прибудинкової території, у затратах для цього, оскільки таке пов»язане з утриманням будинку та прибудинкової території, є середовищем життєдіяльності людини, запорукою здоров»я, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення. Балансоутримувач житлового будинку зобов»язаний сприяти тому, щоб житловий будинок та прибудинкова територія відповідали всім діючим будівельним, санітарним нормам, вимогам благоустрою, а не домагатися складеними актами руйнувати належне.»

Отже, судом було встановлено, що декоративна огорожа, яка відділяє квітник, позначений на поверховому плані, не відноситься до самочинного будівництва та постановив рішення про відмову у задоволенні позові ОСОБА_5 зокрема, щодо демонтажу спірної огорожі. Дане рішення суду залишено без зміни ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, розпорядження Шевченківської районної адміністрації, яким зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 демонтувати самочинно влаштовану огорожу, не відповідає фактичним обставинам справи, наведеним вище, порушує права позивачки, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відтак, таке у вказаній частині слід визнати протиправним та скасувати.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 55, 124, 144 Конституції України ст.ст. 2, 6, 9 , 11, 17, 71, 86, 105, 158-163, 167, 171 КАС України ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати частково протиправним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26 травня 2015 року №279 «Про демонтаж самочинно влаштованої огорожі та встановлених металевих стовбців» у частині зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_1 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно влаштовану огорожу на прибудинковій території АДРЕСА_1.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя Ю. В. Донченко