Справа № 823/848/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року справа № 823/848/16

10 год. 20 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Попельнухи Ю.І.,

представника позивача не прибув,

відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Черкаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

04.07.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом звернулась Черкаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Черкаській області (далі-позивач) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) податкового боргу в сумі 102110,36грн. відповідно до податкової вимоги від 21.04.2016 № 309-25.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплачує вищевказані узгоджені зобовязання.

Позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 18.01.2007 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Суд встановив, що на підставі наказу від 06.01.2016 № 2 та направлень на проведення перевірки від 11.01.2016 №5 і №6 14.01.2016 службові особи позивача провели фактичну перевірку відповідача з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Перевіркою виявлено, що 14.01.2016 о 10 год. 30 хв. в магазині «Продукти», який розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с.Софіївка, вул.Шевченка, 35/1, - в якому здійснює господарську діяльність відповідач, продано слабоалкогольний напій «Джин тонік» та «Бренді кола» без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Перевіркою також виявлено факт зберігання прозорої рідини з характерним запахом спирту в пластиковій тарі обємом 4,5л. в кількості двох одиниць (загальний об'єм рідини 8,5л.) без марок акцизного податку встановленого зразка.

Продавець ОСОБА_2 підписав зазначений акт перевірки та надав пояснення, згідно з якими підтверджує продаж слабоалкогольних напоїв, зазначивши, що чек не видав, оскільки не зареєстрований касовий апарат. Щодо походження 2-х пляшок горілки загальним обємом 8,5л. йому не відомо.

За наслідками вказаної перевірки на підставі акту позивач прийняв податкові повідомлення-рішення від 22.03.2016 № та № про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000,00грн. та 85000,00грн. відповідно за вказані порушення.

Право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки передбачене п.75.1 ст.71 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95).

Згідно зі ст.15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За приписами абз.4 ч.2 ст.17 Закону №481/95 у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до субєктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481/95 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п.14.1.107. ст.14 ПК України марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

П.14.1.109. ст.14 ПК України визначено, що маркуванням алкогольних напоїв є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Маркуванню на підставі п.226.6. ст.226 ПК України підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць.

Відповідно до п.226.9. ст.226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Аналогічні приписи містяться у п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251.

Пунктом 228.9. статті 228 ПК України визначено, що відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до законодавства.

У разі розливу алкогольних напоїв у тару, не передбачену статтею 11 цього Закону, відповідно до абзацу 20 частини 2 статті 17 Закону № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу 200 відсотків вартості виробленої (реалізованої) продукції (за оптово-відпускними цінами), але не менше 85000 гривень.

Суд врахував, що вищенаведені ППР отримані відповідачем 23.06.2016, що підтверджується його особистим підписом відповідача (а.с.36-37).

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

П.56.1 ст.56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку. Згідно з вимогами п.56.1 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підп.56.17.1. п.56.17. ст.56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз.2 підп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Оскільки докази оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаного ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначеного вказаними ППР грошових зобовязань.

Відповідно до підп.129.1.1. п.129.1. ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. ЇЇ нарахування розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Суд встановив, що відповідачу згідно з підп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України на суму заборгованості штрафних санкцій нарахована пеня в розмірі 110,36грн. за період з 16.03.2016 до 24.03.2016.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Отже, загальна сума податкового боргу відповідача на час судового розгляду справи становить 102110,36грн., що відображено в даних зворотного боку його облікової картки.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У звязку з несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання позивач прийняв податкову вимогу форми «Ф» від 21.04.2016 №309-25 на суму 102110,36грн. Вказана вимога отримана особисто відповідачем 26.04.2016, що підтверджується даними копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.38 на звороті), і в установленому законом порядку та строки не оскаржена, а грошове зобовязання, визначене нею, не сплачене.

Відповідно до п.59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З даних зворотного боку облікової картки відповідача суд встановив, що податковий борг відповідача з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не переривався. Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача.

Частина 4 ст. 17 Закону № 481/95 передбачає, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині 3 цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду (ч. 5 ст. 17 Закону № 481/95).

П.41.2 ст.41 ПК України передбачено, що органами стягнення є виключно органи доходів і зборів, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до пунктів 87.1. 87.2. ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Крім того, пунктом 87.11 ст.87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення вищевказаного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.23 ч.2 ст.29 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI кошти від санкцій (штрафи, пеня тощо), що застосовуються відповідно до закону, належать до доходів загального фонду Державного бюджету України. Крім того, згідно з вимогами Класифікації доходів бюджету, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11, кошти за сплату адміністративних штрафів та інших санкцій зараховуються до загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації 21081100.

Оскільки позивач не визначив, на користь якого бюджету просить стягнути податковий борг, з огляду на наведену норму суд дійшов висновку, що він підлягає стягненню в дохід державного бюджету.

На час вирішення спору ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у справах за позовами суб'єкта владних повноважень до фізичної чи юридичної особи судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Отже відсутні підставі для повернення позивачу сплаченого судового збору за подання цього позову.

Керуючись ст.ст.11, 159-163, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Черкаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (19610, Черкаська область, Черкаський район, с. Софіївка, вул. Гайдара, буд. 20; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 102110,36грн. (сто дві тисячі сто десять гривень 36 коп.) відповідно до податкової вимоги від 21.04.2016 №309-25.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копію постанови направити сторонам.

Суддя А.М. Бабич