Справа № 806/679/16
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"26" липня 2016 р. Справа № 806/679/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін: позивача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зарахування до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Житомирської області № 146к від 11.04.2016 про звільнення юриста 3 класу ОСОБА_3 з посади прокурора прокуратури міста Житомира Житомирської області;

- поновити юриста 3 класу ОСОБА_3 на посаді прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області;

- зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу, починаючи з 12.04.2016 по час вирішення справи;

- стягнути з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.04.2016 по час вирішення справи.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Житомирської області № 146к від 11.04.2016.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді прокурора прокуратури м. Житомира прокуратури Житомирської області з 11.04.2016.

Стягнуто з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.04.2016 по 16.06.2016 в сумі 3899,42 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що висновок суду першої інстанції, що під час звільнення позивача порушено процедуру звільнення, встановлену нормами Кодексу законів про працю України є безпідставним. Вказує, що у попередженні про можливе звільнення ОСОБА_3 було повідомлено про тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі, а отже, фактично запропоновано можливість перейти на роботу у відповідну місцеву прокуратуру. Крім того, звертає увагу на те, що рішення суду з приводу поновлення позивача на посаді прокурора прокуратури м.Житомира неможливо виконати, оскільки Прокуратура м.Житомира як суб'єкт владних повноважень ліквідована та припинила свою діяльність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 з березня 2013 року працювала в органах прокуратури.

Наказом прокурора прокуратури Житомирської області від 11.04.2016 за № 146к у звязку зі змінами у структурі та штатному розписі органів прокуратури Житомирської області звільнено юриста 3 класу ОСОБА_3 з посади прокурора прокуратури міста Житомира Житомирської області та з органів прокуратури у звязку з реорганізацією і скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) 11 квітня 2016 року (а.с. 10).

Так, 25.09.2015 року позивач була ознайомлена з попередженням про звільнення, яким її, у відповідності з вимогами ст. 49-2 КЗпП України та п. 5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру", попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у звязку з ліквідацією органу прокуратури (пункт 9 частина 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру") у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідні й місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року (а.с. 36).

При цьому в повідомленні, поміж іншого зазначено, що згідно з наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року № 78ш з 15 грудня 2015 року вносяться зміни до структури та штатного розпису прокуратури Житомирської області щодо ліквідації підпорядкованих їй прокуратур та затвердження штатних розписів новоутворених місцевих прокуратур, у зв'язку з чим передбачено скорочення посади, яку обіймає позивач.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що звільнення ОСОБА_3 є незаконним, оскільки проведено прокуратурою Житомирської області без визначених законом підстав і в порушення установленого порядку вивільнення працівника, встановленого ст. ст. 40, 49-2 КЗпП.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру визначено, що прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Згідно з пп. в пп. 1 п. 5-1 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ Прикінцеві положення цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Умови і процедура проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 року за №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.07.2015 року за №928/27373.

Пунктом 1.2 Порядку №98 передбачено, що на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування. Призначення кандидатів на посади прокурорів відбувається після призначення їх керівників, перших заступників та заступників (пункт 9.5 Порядку).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №1697 у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Відповідно до додатку до Закону України №1697 у Житомирській області утворилася Житомирська місцева прокуратура територіальна юрисдикція якої поширюється на місто Житомир та Житомирський район.

Наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року №78ш на виконання вимог статей 7, 12 та пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України №1697-УІІ, відповідно до статей 9, 14 та підпункту 6 пункту 5-1 розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Закону та Переліку і територіальної юрисдикції місцевих та військових прокуратур, визначених у додатку до цього Закону, у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур зі структури та штатного розпису прокуратури Житомирської області виключено штатний розпис прокуратури м.Житомира і прокуратури Житомирського району та включено штатні розписи Житомирської місцевої прокуратури у кількості 56,5 одиниць посад, у тому числі 52 посади прокурорів з яких 4 адміністративні: керівник місцевої прокуратури, його перший заступник та два заступники

Колегія суддів зазначає, що з набранням з 15.12.2015 року чинності нормами Закону №1697 в частині визначення нового переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур мала місце реорганізація останніх зі скороченням чисельності та штату працівників.

При цьому, призначення на посади прокурорів новоствореної Житомирської місцевої прокуратури здійснювалось відповідачем в межах визначеної штатної чисельності, за наслідками успішного проходження тестування, відповідно до сформованого рейтингу.

ОСОБА_3 приймала участь у тестуванні для зайняття посади у Житомирській місцевій прокуратурі Житомирської області у відповідності до Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 № 98.

Відповідно до рейтингового списку кандидатів на зайняття посад у Житомирській місцевій прокуратурі ОСОБА_3 за результатами проходження тестування посіла 53 рейтингове місце.

У подальшому першочергово проведено заміщення адміністративних посад у Житомирській місцевій прокуратурі у відповідності до Порядку проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад керівників місцевих прокуратур, їх перших заступників та заступників, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 №98.

З урахуванням затвердженої штатної чисельності, відповідно до рейтингового списку було призначено 51 прокурора Житомирської місцевої прокуратури - по ОСОБА_5 (№52 в рейтингу) включно.

Враховуючи те, що позивач у конкурсі на зайняття посад прокурорів Житомирської місцевої прокуратури за результатами двох перших рівнів конкурсу зайняла 53 місце за рейтинговим списком, колегія суддів зазначає, що це позбавило її права претендувати на одну з 52 вакантних посад.

В свою чергу, відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Позивачу не було запропоновано жодної з вакантних посад, яку б ОСОБА_3 могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації, в тому числі в інших структурних підрозділах відповідача.

Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання про невиконання відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України під час попередження про звільнення, оскільки позивачу не було запропоновано всіх вакантних посад станом на момент звільнення позивача (11.04.2016) в апараті прокуратури Житомирської області, та порушення прав та інтересів позивача.

Судом першої інстанції зясовано, що станом на 11.04.2016 у Житомирській місцевій прокуратурі вакантними були три посади прокурора місцевої прокуратури та одна тимчасово вакантна посада прокурора місцевої прокуратури. Тобто, відповідач повинен був і міг запропонувати позивачу іншу роботу, так як позивач пройшла тестування. Проте, ні на момент повідомлення позивача, ні на момент звільнення жодної посади ОСОБА_3 не пропонувалося.

Таким чином, звільнивши позивача з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідач не вжив жодних заходів з метою працевлаштування позивача, чим допустив порушення встановленого порядку її звільнення.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 01.04.2015, та узгоджується із висновком Вищого адміністративного суду України, який міститься в ухвалі від 20.11.2014 (справа № К/800/23885/13).

Враховуючи вище викладене та наявність порушення трудових прав позивача при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів приходить до висновку про незаконність наказу про звільнення ОСОБА_3, а тому вона підлягає поновленню на посаді.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У відповідності до абз. 3 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП).

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця. Виходячи із положень трудового законодавства незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство. Проте така підстава у даному випадку відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 повинна бути поновлена на посаді з якої вона незаконно звільнена, а саме на посаді прокурора прокуратури м. Житомира Житомирської області, а не на посаді прокурора Житомирської місцевої прокуратури як просить позивач, з 11.04.2016р.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді прокурора прокуратури м.Житомира виконати неможливо, оскільки прокуратура м.Житомира, як суб'єкт владних повноважень ліквідована та припинила свою діяльність, а розпочала свою діяльність Житомирська місцева прокуратура колегія суддів вказує, що Прокуратура м. Житомира Житомирської області та новоутворена Житомирська місцева прокуратура не мають статусу юридичної особи, а є структурним підрозділом Прокуратури Житомирської області. А відтак, виконання вказаного рішення суду покладається на прокуратуру Житомирської області.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратура Житомирської області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" червня 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Гайдара,буд.127,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу/відповідачам: Прокуратура Житомирської області вул.1-го Травня, 11,м.Житомир,10008

4-третій особі: - ,