Справа № 805/1806/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 р. Справа № 805/1806/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дебальцевського міського суду Донецької області про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» та за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року виходячи з посадового окладу 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50 - відсоткового зменшення, та зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, заробітної плати у повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу: за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру») виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів; за період з 29.03.2015 по 10.07.2015 включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») без 50-відсоткового зменшення, виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів; зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом двох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з 25.05.2005 по 08.07.2015 обіймала посаду секретаря судового засідання Дебальцевського міського суду Донецької області, віднесену до 6 категорії посад державних службовців. Згідно пп. 59 п. 5 розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, частину 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом 2, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посада яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. З 29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким викладено у новій редакції Закон України «Про судоустрій та статус суддів». При цьому питання щодо матеріального, побутового забезпечення та соціального захисту працівників судової системи викладені у статті 147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів». Отже з жовтня 2014 року по 10 липня 2015 року порушене її право на отримання посадового окладу відповідно до діючого законодавства, що полягає в протиправній бездіяльності Територіального управління ДСА в Донецькій області. Позивач вважає, що Територіальне управління ДСА в Донецькій області повинен був виплачувати їй заробітну плату з 26.10.2014 по 28.03.2015, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», а з 29.03.2015 по 10.07.2015 виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд».

Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала разом із позовною заявою заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через відділ діловодства та документообігу суду надав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що відповідно до ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих та апеляційних судів здійснює ДСА України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо місцевих та апеляційних судів. Зазначені видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Фінансування Територіального управління ДСА України в Донецькій області здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, передбаченими ДБУ на відповідний рік. На теперішній час зміни до Державного бюджету України не внесені та видатки на утримання судів не збільшені. Крім того, схеми посадових окладів працівників апарату судів затверджено постановою КМУ від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» було внесено зміни до Закону, зокрема, щодо розміру посадового окладу працівників апарату суду. Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» передбачено, що КМУ у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, мав привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього закону, мав внести на розгляд ВРУ пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим законом, у тому числі з метою забезпечень збільшення видатків ДБУ на оплату у розмірі, неменшому ніж передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Однак до кінця бюджетного періоду, зміни до законодавства, зокрема до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та постанови, так і не були внесені.

Враховуючи викладене, Територіальне управління ДСА України в Донецькій області вважає, що даний позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позовної заяви, суд встановив наступне.

З копії паспорту громадянина України серії ВК № 203076, виданого Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області 11.01.2006, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-11).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2, 25.05.2005 ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Дебальцевського міського суду на підставі наказу № 39 від 25.05.2005. 08.07.2015 ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря судового засідання за переведенням до Балаклійського районного суду Харківської області, відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 8-2 від 08.07.2015.

Відповідно до довідки наданої відповідачем до суду про нараховану заробітну плату позивача за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року, виходячи з посадового окладу за період з 01.12.2013 по 01.09.2015 - 1218 грн., це також підтверджується розрахунковими листами (а.с.38).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», яким внесено зміни до статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців (абзац другий ч.1 ст.144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»).

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З 28 березня 2015 року Законом України від 12 лютого 2015 року Закону України

№192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» затверджено нову редакцію Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», частиною першою ст. 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України

№192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України (частини 7 та 8 ст.33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу»).

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка передбачає, що Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом, що передбачено ст.13 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці».

За правилами статті 142 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (абзац перший ч.1 ст.142 цього Закону). Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації (абзаци перший та третій ч.2 ст.142 цього Закону)

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України, про що зазначено в ст.143 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у редакції чинній до 28 березня 2015 року.

Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції з 28 березня 2015 року.

З 01 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 09 вересня 2015 року.

Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року №2456-VI передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року №2456-VI передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 09 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, Територіальне управління ДСА України в Донецькій області як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Відповідна правова позиція та висновок щодо застосування норм матеріального права викладені у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2016 року № 21-1726а16 (справа №820/4648/15) та у постановах Верховного Суду України від 13 липня 2016 року в справах №820/4653/15 і № 818/3372/15.

При цьому, суд зазначає, що додатком 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (в редакції чинній з 09.09.2015), схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів приведена у відповідність до абзацу другого ч. 1 ст. 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» але з приміткою, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду, що підлягає врахуванню з огляду на п.9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином та з урахуванням наведеного правового висновку Верховного Суду України, суд дійшов висновку про відсутність з боку Територіального управління ДСА України в Донецькій області протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» та за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року виходячи з посадового окладу 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50 - відсоткового зменшення, та відсутності підстав для зобов'язання Територіального управління в Донецькій області здійснити перерахунок заробітної плати згідно з заявленими вимогами.

Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом двох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеного свідчить, що суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення, тільки у разі, якщо судове рішення ухвалене не на його користь.

Отже, оскільки суд не знайшов підстав для задоволення позову ОСОБА_1, тому підстав для зобов'язання Територіального управління ДСА України в Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення у суду не має.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дебальцевського міського суду Донецької області про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 112, 136, 158-163, 167, 244-2, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дебальцевського міського суду Донецької області про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Крилова М.М.