Справа № 805/147/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко О.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року справа №805/147/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Жаботинська С.В.

ОСОБА_2

Секретаря судового засідання: Борисова А.А.,

Представників:

позивача, ОСОБА_3,

відповідача, ОСОБА_4,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 805/147/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Український Бекон» до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, третьої особи Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжя Міжрегіонального Головного управління ДФС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 серпня 2015 року № НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Український Бекон» (далі позивач, ПАТ «Український Бекон») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області (далі відповідач, Костянтинівська ОДПІ), третьої особи Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжя Міжрегіонального Головного управління ДФС України (далі третя особа, СДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області від 12 серпня 2015 року № НОМЕР_1 (том 1 арк. справи 4-10).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року вказаний вище адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області від 12 серпня 2015 року № НОМЕР_1 (том 2 арк. справи 42-46).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу (том 2 арк. справи 91-93), в доводах якої зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Український Бекон» відмовити, оскільки взаємовідносини позивача із контрагентом ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП» не підтвердженні документально. За актом перевірки встановлено, що ПАТ «Український Бекон» до перевірки не надано документи, які підтверджують транспортування товару з м. Донецьку, як передбачено п.2.3 договору від 01 січня 2014 року № ОТ17413; документи, які підтверджують якість та/або гарантійні документи на товар; документи, що підтверджують факт оприбуткування на складах підприємства та дані складського обліку; факт використання у власній господарській операції. Таким чином, ПАТ «Український Бекон» до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014 року включено суму ПДВ у розмірі 4 235,2 грн. з вартості придбаних ТМЦ (оливи технічні та харчові) від ТОВ «Інвент Груп», які не підтверджують їх придбання, а отже використання у господарський діяльності.

Таким чином, на порушення пункту 198.3 статті 198 та 200.1 статті 200 ПК України ПАТ «Український Бекон» до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014 року включено суму податкового кредиту з ПДВ у розмірі 4 235, 20 грн. з вартості придбаних ТМЦ (Олива гідравлічна SHELL Tellus S 2 V15, V68, M46; Олива харчова BECHEM Berulub Fluid W&B Spray; Олива біла PETROYAG Oyster 193; Олива д/вакуум. Насосів G 220; Олива харчова FUCHS Cassida Fluid FL5 Spray, 0,4 л (Cassida Fluid PL)) від ТОВ «Інвент Груп» (), які не підтверджують факт їх придбання, а отже використання у господарській діяльності.

З урахуванням викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Український Бекон» відмовити повністю (арк. справи 91-93).

У судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа просила суд розглядати справу за відсутності їх представників, про що 27 липня 2016 року представник надіслала на адресу суду відповідне клопотання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство «Український Бекон» є юридичною особою, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 33380539, є платником податку на додану вартість, та перебуває на обліку в Костянтинівській ОДПІ на підставі заяви про зміну місця обліку платника податків, перебував на обліку в СДПІ у м. Запоріжжя (том 1 арк. справи 212, 249).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, фахівцями Костянтинівської ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку правомірності нарахування Приватним акціонерним товариством «Український бекон» відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року за результатами чого складено акт перевірки від 29 липня 2015 року за № 47/05-14-15-01-11-4-33380539.

За висновками акту перевірки встановлено, що позивачем на порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу завищено суму податкового кредиту грудня 2014 року на 4 235 грн., що призвело до завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту за грудень 2014 року на 4 235 грн. та на порушення п.200.1, абзацу «б» п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, позивачем завищено бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок платника в банку за лютий 2015 року на 4 235 грн. (том 1 арк. справи 11-29).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивач подав до Костянтинівської ОДПІ заперечення від 05 серпня 2015 року № 2008, за результатами розгляду яких, Костянтинівською ОДПІ підтверджено правомірність висновків акту перевірки (лист від 12 серпня 2015 року № 210/10/05-14-15-01-13-2) (том 1 арк. справи 30-33, 34-37).

За результатами висновків акту перевірки Костянтинівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 серпня 2015 року № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 4 235 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 059 грн. (том 1 арк. справи 38).

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області зі скаргою від 03 вересня 5015 року № 2345, за результатами розгляду якої податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга залишена без задоволення (лист від 11.11.2015 року за №10796/10/05-99-10-03-12-1) (том 1 арк. справи 39-44, 45-58).

З урахуванням чого позивач звернувся до суду за захистом порушено права, а спірним питанням даної справи є висновки контролюючого органу про відсутність факту здійснення (отримання) робіт (послуг) між позивачем та його контрагентом ТОВ «Інвент Груп» та, як наслідок відсутність повязання їх з господарською діяльністю позивача, та як наслідок включення до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014 року суми ПДВ у розмірі 4 235,2 грн. з вартості придбаних ТМЦ (оливи технічні та харчові) від ТОВ «Інвент Груп», які не підтверджують їх придбання, а отже використання у господарський діяльності.

При цьому в апеляційній скарзі апелянтом звернуто увагу на порушення позивачем пункту 198.3 статті 198 та 200.1 статті 200 ПК України, впротеріч яких ПАТ «Український Бекон» до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014 року включено суму податкового кредиту з ПДВ у розмірі 4 235, 20 грн. з вартості придбаних ТМЦ (Олива гідравлічна SHELL Tellus S 2 V15, V68, M46; Олива харчова BECHEM Berulub Fluid W&B Spray; Олива біла PETROYAG Oyster 193; Олива д/вакуум. Насосів G 220; Олива харчова FUCHS Cassida Fluid FL5 Spray, 0,4 л (Cassida Fluid PL)) від ТОВ «Інвент Груп» (), які не підтверджують факт їх придбання, а отже використання у господарській діяльності.

Колегія суддів зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином з аналізу наведених норм податкового кодексу вбачається, що для формування податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які доводять реальність здійснення господарської операції та підтверджують факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку з його контрагентами.

Так, з приводу посилання апелянта в акті перевірки та апеляційній скарзі на те, що позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ за грудень 2014 року включено суму податкового кредиту з ПДВ у розмірі 4 235, 20 грн. з вартості придбаних ТМЦ у ТОВ «Інвент Груп» які не підтверджують факт їх придбання, транспортування товару, як передбачено п.2.3 договору від 01 січня 2014 року № ОТ17413; документи, які підтверджують якість та/або гарантійні документи на товар; документи, що підтверджують факт оприбуткування на складах підприємства та дані складського обліку; факт використання у власній господарській операції, а отже використання у господарській діяльності: (Олива гідравлічна SHELL Tellus S 2 V15, V68, M46; Олива харчова BECHEM Berulub Fluid W&B Spray; Олива біла PETROYAG Oyster 193; Олива д/вакуум. Насосів G 220; Олива харчова FUCHS Cassida Fluid FL5 Spray, 0,4 л (Cassida Fluid PL)) від ТОВ «Інвент Груп» () - суд не погоджується з контролюючим органом, оскільки в матеріалах адміністративної справи містяться копії наступних документів, що підтверджують факт транспортування, придбання та використання їх у господарський діяльності позивача, та як наслідок наявність підстав для формування податкового кредиту за грудень 2014 року:

1)Договором постачання № ОТ-17413 від 01 січня 2014 року, укладеним між ТОВ «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ» (постачальником) та ПАТ «Український Бекон» (покупцем) відповідно до умов якого, постачальник зобовязувався у встановлені строки передати належний йому товар у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар (том 1 арк. справи 67-69).

ТОВ «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ» в подальшому було перейменовано в ТОВ «ІНВЕНТ ГРУП».

2)на виконання умов договору постачання № ОТ-17413 ТОВ «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ» передано у власність ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БЕКОН» товарно-матеріальні цінності, що підтверджується накладними на передачу товару № ПРН+У576663 від 01.12.2014 року; № ПРН+У5770б7 від 01.12.2014 року; № ПРН+У578504 від 19.12.14 року; № ПРН+У578098 від 19.12.14 року; № ПРН+У578790 від 23.12.2014 року; № ПРН+У578789 від 23.12.2014 року (том 1 арк. справи 70-74).

3)рахунками-фактурами на оплату: № ПРС+У59б852 від 01.12.2014 року на суму 8 824,20 грн., № ПРС+У59733б від 01.12.2014 року на суму 5 043,60 грн., № ПРС+У599016 від 19.12.2014 року на суму 3 023,40 грн., № ПРС+У598533 від 19.12.2014 року на суму 5376 грн., №ПРС+У5993б7 від 23.12.2014 року на суму 1800 грн., №ПРС+У59936б від 23.12.2014 року на суму 1344 грн. (том 1 арк. справи 75-80).

4)картками складського обліку матеріалів № 1691, № 1642, № 1641, № 1693, № 1707, №1637, №1657, №1656, що підтверджують оприбуткування товарно-матеріальних цінностей на складі позивача (том 1 арк. справи 92-99).

При цьому отриманий товар використано позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджено актами встановлення запасних частин: № 2991030 від 09.12.2014 року, № 3947090 від 19.12.2014 року, № 2985050 від 27.01.2015 року, № 4106190 від 15.02.2015 року, № 4131860 від 09.03.2015 року, № 4140720 від 17.03.2015 року, № 3750040 від

08.07.2015 року, № 3749460 від 20.07.2015 року, № 4315970 від 24.07.2015 року, № 3706190 від 03.08.2015 року, № 3700520 від 04.08.2015 року, № 3706340 від 05.08.2015 року, № 4338870 від 08.08.2015 року, № 3702600 від № 3707530 від 10.09.2015 року, № 3005510 від 09.01.2015 року, № 3723770 від 24.02.2015 року, № 394079 від 15.12.2014 року, № 4081150 від 27.01.2015 року, № 3728670 від 21.01.2015 року, № 4087040 від 30.01.2015 року, № 3964528 від 10.02.2015 року, № 4115780 від 23.02.2015 року, № 3719380 від 03.03.2015, № 4143450 від 19.03.2015, № 3698910 від 24.03.2015, № 3771360 від 26.01.2015, № 4154550 від 27.03.2015 року, № 4204050 від 05.05.2015 року, № 4208490 від 07.05.2015 року, № 4212300 від 10.05.2015 року, № 3973510 від 12.01.2015 року, № 4104810 від 13.02.2015 року, № 4351460 від 17.08.20125 року, № 3001470 від 29.12.2014 року, № 3698910 від 24.03.2015 року (том 1 арк. справи 101-137).

5)на вартість поставленої продукції позивачем отримано податкові накладні: № 17 від 01.12.2014 року, № 18 від 01.12.2014 року, № 2425 від 19.12.2014 року, № 2731 від 23.12.2014 року, № 2732 від 23.12.2014 року, № 2417 від 19.12.2014 року (том 1 арк. справи 81-85).

Суми податку на додану вартість по вищезазначених податкових накладних було включено позивачем до складу податкового кредиту у грудні 2014 року.

При цьому, посилання апелянта на відсутність факту транспортування та отримання позивачем від його контрагента ТОВ «Інвент Груп» на виконання договору від 01 січня 2014 року № ОТ17413 товару: Олива гідравлічна SHELL Tellus S 2 V15, V68, M46; Олива харчова BECHEM Berulub Fluid W&B Spray; Олива біла PETROYAG Oyster 193; Олива д/вакуум. Насосів G 220; Олива харчова FUCHS Cassida Fluid FL5 Spray, 0,4 л (Cassida Fluid PL)) від ТОВ «Інвент Груп» () підтверджується та спростовується наявними в матеріалах даної адміністративної справи документами, а саме:

-накладна № ПРН+У576663 від 01 грудня 2014 року на виконання договору від 01 січня 2014 року ОТ17413, виписана позивачу від ТОВ «Інвент Груп» на отримання: Оливи харчової FUCHS Cassida Fluid FL5 Spray, 0,4 л (Cassida Fluid PL)) (том 1 арк. справи 185);

-податкова накладна від 19 грудня 2014 року № 2417 видана ТОВ «Український Бекон» на отримання товару: Оливи гідравлічні SHELL Tellus S 2 V15, V68, M46 2 (том 1 арк. справи 186);

-платіжними дорученнями № 12315 від 17.12.2014 року на суму 8 824,20 грн., № 12314 від 17.12.2014 року на суму 5 043,60 грн., № 12623 від 25.12.2014 року на суму 3 023,40 грн., № 12624 від 25.12.2014 року на суму 5 376 грн., № 12729 від 30.12.2014 року на суму 1 800 грн., № 12730 від 30.12.2014 року на суму 1 344 грн. (том 1 арк. справи 86-91, 187-192);

-експрес накладними разом із ТТН (том 1 арк. справи 193-201).

Таким чином з урахуванням наявності у позивача вищевикладених первинних документів, на підставі яких позивачем формувався податковий кредит за грудень 2014 року, суд вважає безпідставними висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом за перевіряємий період, оскільки, як вказувалось судом вище, для формування податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які доводять реальність здійснення господарської операції та підтверджують факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку з його контрагентами.

При цьому колегія суддів зазначає, що Податковим законодавством не передбачена норма, яка позбавляє платника податків на додану вартість права на формування та включення сум до податкового кредиту у випадках, коли постачальники (контрагенти) такого платника податків не декларують та/або не сплачують податок на додану вартість за тими ж операціями, а платник податку в свою чергу виконує усі передбачені податковим законодавством умови щодо отримання бюджетного відшкодування та має необхідне документальне підтвердження розміру сформованого податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що вказана вище позиція суду також підтверджується рішеннями Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) Суд вказав, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом з пенею. Європейський Суд з прав людини визначив, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження компанії заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Аналогічні висновки Європейський Суд з прав людини виклав у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії.

До того ж суд апеляційної інстанції погоджується із застосуванням судом першої інстанції до спірних правовідносин висновків ЄСПЛ по справі «Бізнес Супорт Сентре проти Болгарії», за яким у пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Супорт Сентре) це не мало б.

З урахуванням правових висновків Верховного суду України судова колегія звертає увагу на те, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Як під час перевірки контролюючим органом, так і під час розгляду даної справи судом першої, апеляційної інстанції не встановлені вище перелічені обставини, отже жодних дефектів у правовому статусі позивача або його контрагентів ані відповідач, ані суд першої та апеляційної інстанції не встановив.

Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі № 2а-15327/12/2670 від 26 січня 2016 року.

Таким чином наявність у позивача первинних документів, що проаналізовані колегією суддів вище підтверджують реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Інвент Груп» на виконання договору від 01 січня 2014 року № ОТ17413 за перевіряємий період, а тому їх наявність спростовують висновки контролюючого органу, про не підтвердження реальності здійснення таких господарських операцій.

З урахуванням викладеного судом першої інстанції постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже наявні підстави у відповідності до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 805/147/16-а, - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 805/147/16-а, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 27 липня 2016 року.

Головуючий суддя: Васильєва І.А.

Судді: Жаботинська С.В.

ОСОБА_2