Справа № 826/22842/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Мамчура Я.С.

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.,

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області треті особи: ОСОБА_3, Обухівська міська рада Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області треті особи: ОСОБА_3, Обухівська міська рада Київської області, в якому просить: визнати незаконною та скасувати реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Декларації про початок виконання будівельних робіт №КС 92 по об'єкту «Реконструкція житлового будинку під багатоквартирний житловий будинок: АДРЕСА_2» від 20.08.2015 року; визнати незаконною та скасувати реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Декларації про готовність об'єкта до експлуатації №КС 81 по об'єкту "Реконструкція житлового будинку під багатоквартирний житловий будинок: АДРЕСА_2" від 16.09.2015 року; зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України звернутися до суду із позовом до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 про знесення самочинно збудованого об'єкта за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування реєстрації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації - залишено без розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року у задоволені позовних вимог про зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України звернутися до суду із позовом до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 про знесення самочинного збудованого об'єкта за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідності до висновку Акта перевірки від 02.10.2014 року інспекцією встановлено наступне: на вказаній земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акта серії НОМЕР_3 від 18.07.2012 року (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), виконувались будівельні роботи з влаштування котловану під будівництво багатоквартирного житлового будинку без отримання документів, що надають право на виконання цих робіт, чим порушено вимоги ст. 34 та ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; ОСОБА_3 отримані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по зазначеній вище адресі, які видані відділом розвитку інфраструктури, містобудування та архітектури Обухівської міської ради від 19.02.2014 09-03 № 4 міб.; ОСОБА_3 до перевірки не було надано проектну документацію на будівництво багатоквартирного житлового будинку за зазначеною адресою, документів, що підтверджують призначення відповідальних осіб за здійснення авторського та технічного нагляду, інформації щодо генеральної підрядної організації, проекту виконання робіт та виконавчої документації (загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, журнал авторського нагляду, актів на закриття прихованих робіт), а встановлено те, що ОСОБА_3. не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду під час будівництва, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903 «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об'єкта архітектури».

Так, за результатами даної перевірки, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за виявлені правопорушення та надані приписи про зупинення будівельних робіт від 06.10.2014 року № С-0610/1 та від 06.10.2014 року № С-0610/2 про усунення виявлених правопорушень в термін до 02.11.2014 року.

В подальшому, рішенням Виконкому Обухівської міської ради від 07.10.2014 року за № 1054 було скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Зарічній, 22, у м. Обухові Київської області, які були видані відділом розвитку інфраструктури, містобудування та архітектури Обухівської міської ради від 19.02.2014 09-03 № 4міб.

Також, для перевірки щодо виконання ОСОБА_3 вимог приписів від 06.10.2014 року № С-0610/1 та від 06.10.2014 року № С-0610/2, 11.11.2014 року посадовою особою Департаменту Інспекції із залученням представника Виконавчого комітету Обухівської міської ради було встановлено, що будівельні роботи не зупинено, а саме: на дні котловану влаштовано щебеневу основу. Під час перевірки ОСОБА_3 або уповноважена особа замовника за вказаною адресою були відсутні, у зв'язку з чим провести таку перевірку не вдалося.

За таких обставин, Департаментом Інспекції було направлено ОСОБА_3 лист щодо присутності замовника або уповноваженої ним особи на об'єкті будівництва під час проведення перевірки, проте, як стверджує відповідач, остання проігнорувала законні вимоги Департаменту. Також, було направлені листи до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо сприяння у здійсненні заходів державного архітектурно-будівельного контролю та забезпечення, в межах наданих повноважень, присутності замовника будівництва або уповноваженої ним особи на об'єкті будівництва за зазначеною адресою.

Станом на 17.09.2015 року особою Департаменту Інспекції із залученням представника Виконавчого комітету Обухівської міської ради встановлено, що будівництво не зупинено, на зазначеній земельній ділянці зведено монолітний залізобетонний безригельний каркас (3-4 поверхи багатоповерхового будинку), а також те, що замовник будівництва або його уповноважена особа за вказаною адресою були відсутні, у зв'язку з чим провести перевірку виконання ОСОБА_3 вимог вищевказаних приписів - не виявилось можливим.

Крім того, Департамент повторно звернувся до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо сприяння у здійсненні заходів державного архітектурно-будівельного контролю за зазначеною адресою у присутності замовника будівництва, однак станом на 12.11.2015 року відповіді від Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області до Департаменту - не надходило.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог зазначив, що в даному випадку позивач скористався своїм правом на судовий захист і його право не може бути обмежене, однак при встановлених вище обставинах підстави для задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідача звернутися з певним позовом до суду відсутні, оскільки така вимога є формою втручання у дискреційні повноваження державного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Судом же в ході розгляду даної справи не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо неподання такого позову до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (далі за текстом-Закон № 3038-VI).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону № 3038-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Положеннями частин першої, другої статті 38 Закону № 3038-VI, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Так, колегія суддів звертає увагу, що звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Крім того, розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

До основних принципів адміністративного судочинства належить, крім іншого, диспозитивність (п.4 ч.1 ст.7 КАС України). Диспозитивність - це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Тобто, звернення до суду - це право, а не обов'язок особи. Встановлене законодавством право суб'єкта владних повноважень на звернення до суду з відповідним позовом, у т.ч. органу державного архітектурно-будівельного контролю, належить виключно до дискреційних повноважень такого суб'єкта.

Таким чином слідує, що визначення адміністративним судом зобов'язання суб'єкту владних повноважень щодо подання ним певного позову до суду було б формою втручання у дискреційні повноваження такого суб'єкту, у тому числі відповідача, що суперечить меті і завданню адміністративного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог, оскільки така вимога є формою втручання у дискреційні повноваження державного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Повний текст складено 25.07.2016 р.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.