Справа № 569/7295/16-а
Суддя: Харечко С.П. С. П.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/7295/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Харечко С.П.,

при секретарі - Левчук Д.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне рядового поліції Антонішина Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП рядового поліції Антонішина Ю.О. про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про скасування постанови серія ПС2№ 905229 від 01.06.2016 року винесеної інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП рядовим поліції Антонішиним Ю.О. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 36, ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в її діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що 01.06.2016 року близько 17 год. 25 хвилин, вона керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул. Соборній в м. Рівне зробила вимушену зупинку у зв'язку з тим, що робота автомобіля була заблокована через батарейку у противоугоному пристрої автомобіля. Отримавши по телефону консультації від майстра по ремонту автомобіля, позивач купила та замінила батарейку, автомобіль запрацював і вона продовжила рух. Що стосується правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, вона уважно передивляючись ще раз документи надала посвідчення водія на вимогу працівника поліції. При винесені постанови працівником поліції її пояснення до уваги не взяті.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, визнати дії інспектора протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Інспектор суду пояснив, що 01.06.2016 року близько 17 години виявив, що водій автомобіля НОМЕР_2 порушила вимоги дорожнього знаку 3.34 додаток 1 ПДР. Під час перевірки документів водій ОСОБА_3 не мала при собі посвідчення водія. З'ясувавши на місці всі обставини справи, відносно позивача було винесено постанову про притягнення її до адміністративної за ч.2 ст. 36, ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Лише після винесення постанови позивач надала інспектору посвідчення водія та письмові пояснення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2016 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП рядовим поліції Антонішиним Ю.О. винесено постанову ПС2№ 905229 від 01.06.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 36, ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Як убачається з фабули оскаржуваної постанови інспектором встановлено: «при перевірці не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.2.1а ПДР України». Однак в графі дата та місце народження інспектором зазначено посвідчення водія КІА 628674. Отже очевидним є факт, що позивач керуючи транспортним засобом мала при собі посвідчення водія.

Крім цього, в графі копію постанови отримав, наявний підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та зроблений нею запис про те, що до постанови додається пояснення на окремому аркуші.

З досліджених у судовому засіданні письмових пояснень, які позивач надала інспектору убачається, що ОСОБА_3 01.06.2016 року керуючи автомобілем на вул. Соборній в м. Рівне та маючи проблеми з двигуном, зробила вимушену зупинку автомобіля. Далі зателефонувала майстру, який по телефону їй повідомив, що вийшла з ладу батарейка противоугонного пристрою автомобіля. Позивач в магазині придбала батарейку, замінила її, і продовжила рух. Коли зупинив працівник поліції і попросив документи, вона їх надала, крім посвідчення водія. Почала телефонувати на роботу, щоб підвезли посвідчення водія. Однак, коли ще раз передивилася документи виявила посвідчення водія і надала їх інспектору поліції.

З оглянутого в судовому засіданні відео убачається, що працівник поліції сам пропонує позивачу, щоб їй підвезли посвідчення водія, з метою не притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Щодо порушення позивачем дорожнього знаку 3.34 ПДР України, суд приймає всі обставини в сукупності і приходить до висновку, що інспектор не з'ясував на місці всі обставини справи відповідно до вимог закону і виніс оскаржувану постанову.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України убачається, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність у своїх поясненнях.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем не надано, а судом не встановлено вини в діях позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серія ПС2№ 905229 від 01.06.2016 року винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядовим поліції Антонішиним Юрієм Олексійовичем про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу 425 грн. за ч.2 ст. 36, ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Харечко С.П.