Справа № 826/4246/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2016 року № 826/4246/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії, визнання протиправним та скасування наказу №407 о/с від 06.05.2016, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії, визнання протиправним та скасування наказу №407 о/с від 06.05.2016, поновлення на посаді, в якому просить:

- визнати рішення атестаційної комісії щодо заступника начальника управління - начальника відділу кримінальної поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_1 - 4 - займаній посаді не відповідає, звільненню зі служби в поліції через службову невідповідності - противним та нечинним повністю;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №407 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити позивача на посаді заступника начальника управління - начальника відділу кримінальної поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення атестаційної комісії є суб'єктивним та безпідставним, не ґрунтується на вимогах Закону України «Про Національну поліцію» та положеннях Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, а тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне. Як зазначає позивач, відповідачем при прийнятті рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді в поліції протиправно не були враховані позитивні результати тестувань на предмет знання законодавчої бази і на загальні здібності та навички, відомості з атестаційного листа, складеного керівником ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Головного управління Національної поліції у м. Києві проти позову заперечував з підстав того, що Головним управлінням, зокрема, начальником, з урахуванням наведених вимог та обов'язку реалізації прийнятого 07.12.2015 року атестаційної комісією висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, залишеного без змін апеляційною атестаційною комісією, правомірно видано наказ №407 о/с від 06.02.2016 року, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону.

Представник Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві явку своїх представників в призначене судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 з 07.11.2015 року перебував на службі в Національній поліції на посаді заступника начальника Святошинського управління поліції - начальником відділу кримінальної поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва, що підтверджується довідкою №108/125/54/03-2016 від 01.02.2016 року.

Відповідно до довідки «Про надання інформації» від 14.03.2016 року підполковник міліції ОСОБА_1, заступник начальника Святошинського управління поліції - начальник відділу кримінальної поліції перебував у додатковій відпустці як учасник АТО в період з 24.12.2015 року по 06.01.2016 року.

Як повідомив позивач, в порядку виконання положень п. 12 Розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465 за рішенням атестаційної комісії позивача було запрошено на співбесіду з атестаційною комісією, на яку позивач з'явився 07.12.2015 року.

За результатами складання професійного тесту та тесту на загальні здібності та навички ОСОБА_1 отримав 63 бали.

Згідно атестаційного листа від 07.12.2015 року результати позивача оцінено - « 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

З вказаним атестаційним листом позивача ознайомлено під розпис 21.12.2015 року.

22.12.2015 року позивачем оскаржено висновок атестування до Центральної апеляційної атестаційної комісії, за результатами якого відхилено скаргу поліцейського, рішення атестаційної комісії підтримано.

Відповідно п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 до Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 (М-086345) звільнено зі служби в поліції з 06.05.2016 року, про що видано Головним управлінням Національної поліції у м. Києві наказ №407 о/с від 06.05.2016 року.

Не погоджуючись з висновками Атестаційної комісії та наказом про звільнення, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VІІІ), який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 48 Закону №580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно норм ст. 47 Закону №580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 10 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Наявні у справі матеріали, а саме довідка №108/125/54/03-2016 від 01.02.2016 року свідчить, що позивач з 07.11.2015 року знаходиться на службі в Національній поліції на посаді заступника начальника Святошинського управління поліції - начальника відділу кримінальної поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Статтею 58 Закону №580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Представниками відповідачів не надано суду доказів щодо застереження про тимчасовість призначення ОСОБА_1 на посаду в поліції.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону №580-VІІІ не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у ст. 57 Закону №580-VІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону №580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 57 Закону №580-VІІІ вбачається, що підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

З наявних матеріалів справи вбачається, що атестування позивача було проведено у порядку атестації усіх поліцейських ГУ НП в м. Києві з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає ч.1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

Наведені підстави для призначення атестування суд оцінює критично, позаяк мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону №580-VІІІ. Закон №580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону №580-VІІІ.

За викладених обставин, суд вважає, що наявність у відповідача 2 правових підстав для включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, матеріалами справи не підтверджується.

Надаючи правову оцінку рішенню Атестаційної комісії ГУНП у м. Києві від 07.12.2015 року про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає про таке.

У відповідності до ч. 4 і 5 ст. 57 Закону №580-VІІІ рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України, а саме врегульований Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 №1465, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890 (далі - Інструкція № 1465).

Дана Інструкція визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Пунктом 2 розд. І Інструкції №1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Порядок організації, підготовки та проведення атестування визначений розд. ІV Інструкції №1465. Зокрема, згідно з п. 11 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 3 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом п. 7 - 9 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до п. 10, 11, 12 розд. ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 розд. ІV Інструкції №1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до п. 16 розд. ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з п. 20 - 23 розд. IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що 07.12.2015 року за результатами проведених тестування та співбесіди Атестаційною комісією № 2 було прийнято рішення (висновок) про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та надані рекомендації по звільненню останнього зі служби в поліції через службову невідповідність, що зафіксовано в наявній у справі копії атестаційного листа.

На думку суду, оскільки дане негативне рішення атестаційної комісії в силу положень п. 28 розд. ІV Інструкції №1465 тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Під час судового розгляду справи відповідачі протоколи засідань Атестаційної комісії, складені під час співбесід та за результатами проведення атестування позивача, суду не пред'явили та пояснення про причини відсутності таких документів до суду не подали.

Зі змісту наданих копій документів не вбачається за можливе встановити конкретний перелік матеріалів, що були предметом дослідження Атестаційної комісії, та були враховані останньою при прийнятті оспорюваного рішення від 07.12.2015; перелік питань, що були поставлені позивачу членами атестаційної комісії в ході проведеної співбесіди, в тому числі тих, що стосувались професійної діяльності поліцейського та його мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції, тощо, та відповідей позивача на такі поставлені питання.

До матеріалів справи вбачається, що під час проведення атестування ОСОБА_1 було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на поліцейського, а саме: декларацію про доходи, послужний список (Форма 1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»; інформацію з відкритих джерел.

Проаналізувавши зміст вказаних документів суд встановив, що вони характеризують позивача позитивно.

Так, відповідно до атестаційного листа, складеного т.в.о. начальника Святошинського управління ГУ НП у м. Києві, за період служби в органах внутрішніх справ та в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання службових обов'язків ставиться сумлінно. Знає та вміло застосовує в практичній діяльності вимоги статутів, наказів та інших нормативно-правових актів МВС України, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ України. здатний швидко аналізувати оперативну обстановку на території району та приймати вірні рішення щодо її покращення. Юридично грамотний, правильно використовує кримінально-процесуальне законодавство. У вирішенні службових питань проявляє принциповість і наполегливість.

За період перебування на посаді під керівництвом ОСОБА_1 відділом кримінальної поліції було розкрито 1195 кримінальних правопорушень, з них 7 тяжких тілесних ушкоджень, 21 розбійний напад, 9 вбивств, виконано 3004 доручень працівників слідчого відділу по кримінальним провадженням, що внесені до ЄРДР. Особисто ОСОБА_1 розкрив вбивство та брав участь у затриманні особи, яка скоїла вбивство громадянки ОСОБА_3 та її десятирічної доньки, тіло якої було знайдено розчленованими у Хмельницькій області.

ОСОБА_1 з 05 вересня по 08 жовтня 2015 року, був відряджений до міста Краматорська Донецької області старшим зведеного загону Головного управління МВС України у м. Києві, для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби в районах проведення антитерористичної операції, а також з метою проведення оперативно-розшукових заходів, розкриття тяжких і особливо тяжких злочинів.

За складом характеру спокійний, врівноважений, дисциплінований. На зауваження та критику реагує правильно та своєчасно усуває виявлені недоліки. Постійно працює над підвищенням свого загальноосвітнього та професійного рівня. У стосунках з колегами по службі стриманий, тактовний. Здатен швидко приймати правильні рішення у складних ситуаціях.

Фізично розвинутий. У стройовому відношенні підтягнутий, табельною зброєю і спеціальними засобами, що знаходяться на озброєнні органів внутрішніх справ володіє вміло.

Згідно висновку прямого керівника - заступника начальника - начальника кримінальної поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_1 займаній посаді відповідає. Тобто, безпосередній начальник позивача вважає його таким, що відповідає займаній посаді.

За даними довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», за результатами такої перевірки інформації щодо здійснення позивачем заходів, передбачених п. 9, 10, 11 ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» не виявлено. Також вартість майна, зазначеного позивачем в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані із законних джерел.

Крім того, за даними атестаційного листа підтверджується, що за наслідками тестування позивач отримав 26 бали з тесту на загальні здібності та навички та 37 балів з професійного тестування. Згідно п. 10 розд. ІV Інструкції № 1465, мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів. При цьому, під час розгляду справи відповідачі не довели, що отримана позивачем кількість балів за тести свідчить про його професійну невідповідність.

Інші матеріали, що були предметом розгляду Атестаційної комісії (як то послужний список та інформацію з відкритих джерел, посилання на які міститься в запереченнях відповідача 3 та/або інші документи), які б спростували наведені у атестаційному листі ОСОБА_1 факти про достатню кваліфікацію і професійні навики позивача, відповідачами суду не подано.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про відсутність у справі матеріалів, що містять інформацію про мотиви, якими комісія керувалась під час прийняття рішення від 07.12.2015 року, зокрема, посилань на обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал; невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про несумісність особи позивача посаді, яку він займає.

Водночас наявні матеріали справи не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку. Навпаки, досліджені судом матеріали, що були на розгляді атестаційної комісії, характеризують позивача виключно з позитивного боку, свідчать про його високий професійний рівень.

Між тим, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку, що рішення Атестаційної комісії № 2 ГУНП м. Києва від 07.12.2015 року про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене атестаційним листом, не ґрунтується на вимогах Інструкції № 1465, та прийняте відповідачем без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття (зокрема: професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки позивача), а тому, на думку суду, є протиправним і відповідно підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у м. Києві від 06.05.2016 №407 о/с про звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність на підставі атестаційного листа з висновком атестаційної комісії від 07.12.2016 суд зазначає наступне.

Пунктом 24 розд. ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Оскільки єдиною підставою для видання ГУНП у м. Києві наказу від 06.05.2016 №407 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, слугувало рішення Атестаційної комісії № 2 ГУ НП м. Києва від 07.12.2015, які за наведеними вище по тексту судового рішення висновками суду являються протиправними, суд вважає, що у даному випадку повний захист прав позивача є неможливим без визнання такого наказу протиправним та його скасування в частині, що стосується позивача.

Згідно частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною першою ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не було доведено суду правомірність оскаржуваних рішень (висновків) та наказу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії №2 м. Києва Головного управління Національної поліції від 07.12.2015 року, яким ОСОБА_1 визнано таким, що займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №407 о/с від 06.05.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу кримінальної поліції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов