Справа № 337/2316/16-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Кашкарьова Д.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кашкарьова Дениса Євгенійовича, Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій щодо накладання адміністративного стягнення та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 13.06.2016р. відповідачем винесена постанова серія ПС3 №036832 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510грн. Згідно з цією постановою він притягнутий до відповідальності за те, що 13.06.2016р. о 17.30год., керуючи транспортним засобом DAEWOO Lanos, державний номер НОМЕР_1 по вул..Тюленіна в м.Запоріжжя, в порушення вимог дорожнього знаку п.5.11 здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.3 КУпАП. Вважає, що при винесенні вказаної постанови поліцейським було допущено ряд порушень вимог діючого законодавства і відповідно його права, зокрема, він неправомірно виніс вказану постанову на місці вчинення правопорушення в той час, коли відповідно до ст.276 КУпАП справа підлягає розгляду за місцем вчинення, що не є тотожними поняттями. В даному випадку справа повинна бути розглянута за місцезнаходженням органу, уповноваженого за законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто за адресою розташування УПП в м.Запоріжжі - м.Запоріжжя, вул..Перемоги, 96. При цьому, винесення постанови можливе лише за результатами розгляду адміністративної справи. Але поліцейський виніс постанову без такого розгляду, його доводів щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення не врахував, не перевірив, доказів не зібрав, свідків, в т.ч. того, що знаходився в його автомобілі, не опитав, відеозапису події йому для ознайомлення не надав і до матеріалів не долучив, процесуальні права йому не роз'яснив і не дав можливості ними скористатися. Відповідач не дав оцінку його поясненням відносно того, що незначний проміжок часу він вимушений був рухатися по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, оскільки здійснював об'їзд перешкоди у вигляді пошкодження дорожнього покриття на полосі для загального користування, а потім не зміг зайняти належну полосу через великий потік автомобілів. Коли відповідач зупинив його, він вже рухався по смузі для загального користування. Крім того, при накладанні адміністративного стягнення відповідач проігнорував вимоги ст.33 КУпАП щодо індивідуальності накладеного стягнення. У зв'язку з допущеними порушеннями винесена відповідачем постанова є незаконною.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладання на нього адміністративного стягнення та скасувати постанову серія ПС3 №036832 від 13.06.2016р. про накладання на нього адміністративного стягнення за ст.122 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що в цей день він дійсно керував транспортним засобом і, здійснивши правий поворіт з пр.. Металургів на вул..Тюленіна, вимушений був незначний проміжок часу рухатись по полосі для руху маршрутних транспортних засобів через пошкодження на його полосі дорожнього покриття, які він вимушений був обьїджати, а коли він їх об'їхав, то намагався зайняти належну полосу, але був великий потік машин і він через деякий час зайняв свою полосу. Коли поліцейські, що рухались за ним, по рації виказали вимогу зупинитись, він вже рухався по своїй полосі. Після зупинки він надав поліцейському свої пояснення щодо обставин події, але він ці пояснення не став слухати, на його вимогу відеозапис для ознайомлення не надав і не пропонував наступного дня ознайомитись з ним в приміщенні УПП, свідка, який знаходився в його автомобілі, не опитав, інших свідків не встановив та не опитав, права йому не роз'яснював, виніс постанову відразу без належних доказів, тобто була порушена процедура розгляду справи. Також при накладанні стягнення відповідач не став слухати його доводи щодо тяжкого матеріального становища, що він не працює, має на утриманні непрацездатних осіб. Просить скасувати постанову поліцейського.

Відповідач Кашкарьов Д.Є. в судовому засіданні позов не визнав повністю, просить в задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що в зазначений день та час він в складі екіпажу поліцейських здійснював патрулювання по вул..Тюленіна і побачив як позивач на своєму автомобілі рухається по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.11, при цьому, ніяких перешкод йому для руху по смузі для загального користування у нього не було. У зв'язку з цим вони попросили його зупинитись і коли останній зупинився, представились, попросили надати документи, на що позивач став поводити себе агресивно, зухвало, відмовлявся надати документи, але потім все-таки їх надав. Вони вислухали пояснення позивача, який став казати про наявність перешкоди - ями, яку він обьїзджав, але на прохання пройти і подивитись її, позивач відмовився. Ніякого свідка в автомобілі позивача не було, інші особи, які були очевидцями цих подій, ними не встановлювались, не залучались, не опитувались. Їх автомобіль відеорегістратом не обладнаний, під час патрулювання вони користуються нагрудними відеокамерами. Коли ними було виявлено порушення, вони включили нагрудну відеокамеру, але чи було здійснено на неї фіксування та чи зберігся цей відеозапис йому на даний час невідомо. Відеозапис з нагрудної камери до справи не долучався. Технічної можливості надати відеозапис позивачу на місці вчинення правопорушення не було, йому було запропоновано наступного дня приїхати до приміщення УПП і ознайомитись з цим відеозаписом. Справа була розглянута відразу на місці вчинення правопорушення і винесена постанова. Підстав для перенесення розгляду справи не було. Висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, винуватість позивача він зробив за своїм внутрішнім переконанням в результаті візуального виявлення факту порушення ПДР. Права позивачу роз'яснювались, але від підпису в постанові він відмовився, чому він не вказав про це в постанові, пояснити не зміг. Копію постанови позивач отримав, про що розписався в постанові. Вважає, що його дії є правомірними і підстав для скасування постанови немає.

Представник відповідача - УПП в м.Запоріжжі ДПП в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав письмові заперечення проти позові, згідно з якими позов не визнав повністю, вважає, що позовна заява не відповідає вимогам діючого процесуального законодавства, зокрема, позивачем не сплачено судовий збір за подання даного позову до суду як за вимоги майнового характеру. Крім того, вважає, що постанова поліцейського винесена з дотриманням вимог закону і його дії є правомірними, оскільки сам позивач не заперечує, що деякий час вимушений був рухатися по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, тобто визнає факт порушення, але на даний час вчиняє спробу уникнути адміністративної відповідальності. Доводи позивача щодо порушення вимог ст.276 КУпАП щодо місця розгляду адміністративної справи є хибними. Діюче законодавство не забороняє накладання адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення. В матеріалах справи наявні докази скоєння вказаного правопорушення і є незрозумілим, які саме клопотання позивача повинен був вирішити поліцейський, даних про такі клопотання матеріали справи не містять. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі, вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача - Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 13.06.2016р. о 17.30год. керував транспортним засобом DAEWOO Lanos, державний номер НОМЕР_1, по вул..Тюленіна в м.Запоріжжя і був зупинений поліцейськими роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кашкарьовим Денисом Євгенійовичем та Черненко Артемом Володимировичем.

13.06.2016р. поліцейським роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кашкарьовим Денисом Євгенійовичем винесена постанова серія ПС3 №036832 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 13.06.2016р. о 17.30год., керуючи транспортним засобом DAEWOO Lanos, державний номер НОМЕР_1 по вул..Тюленіна в м.Запоріжжя, в порушення вимог дорожнього знаку п.5.11 здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.3 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ч.3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення водіями правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9. ПДР,особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п.8.1 ПДР).

Відповідно до п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожній знак 5.11 відноситься до категорії інформаційно-вказівних і має зміст "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів", що означає - Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства по справам про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. В ньому, зокрема, треба навести докази, на яких ґрунтуються висновки про скоєння особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відхилення інших доказів.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача - поліцейського роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кашкарьова Д.Є. щодо винесення постанови серія ПС3 №036832 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищевказаних вимог відповідачі, заперечуючи проти позову, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття поліцейським вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, ст. 69 КАС України, на підтвердження факту допущення порушення вимог дорожнього знаку 5.11 і здійснення руху по смузі для маршрутних транспортних засобів позивачем ОСОБА_1 в силу його умисних протиправних дій.

Так, суду взагалі не надана для огляду справа про адміністративне правопорушення за даним фактом, тому суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких доказів поліцейський Кашкарьов Д.Є. прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні, наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, в судовому засіданні відповідач Кашкарьов Д.Є. пояснив, що факт порушення було зафіксовано ними візуально, а можливо і нагрудною камерою поліцейського. При цьому, можливість збереження відповідного відеозапису на камері, його долучення до матеріалів справи, до теперішнього часу не з'ясовувалась і у справі про адміністративне правопорушення такого запису фактично немає.

Крім того, в судовому засіданні відповідач Кашкарьов Д.Є. не заперечував, що позивач дійсно на місці вчинення правопорушення заперечував свою винуватість, вказував на вимушеність допущеного порушення, вимагав надання для огляду відеозапису подій, але при цьому, пояснив, що ніяких дій на збирання доказів на підтвердження своїх висновків щодо винуватості позивача не здійснив - місце правопорушення не оглянули, письмові пояснення від ОСОБА_1 не відібрали, доказів на підтвердження того, що останній відмовився від надання таких пояснень, не надали. Свідки ними не встановлювались, не залучались, не опитувались, інші докази також не збирались, рішення про притягнення позивача до відповідальності було прийнято за його внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалось на візуальному фіксуванні ним факту порушення Правил дорожнього руху. Тобто відповідач Кашкарьов Д.Є. підтвердив відсутність будь-яких доказів, на підставі яких він прийшов до висновку про винуватість позивача.

Однак, суд вважає, що такі дії відповідача Кашкарьова Д.Є. є порушенням вимог ст.7,245,251-252,280 КУпАП, відповідно до якихпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів.

В даному випадку відповідач Кашкарьов Д.Є., незважаючи на заперечення позивача, які він виказував на місці події, таких заходів не вчинив, обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не навів докази, якими підтверджуються його висновки, мотиви відхилення пояснень правопорушника.

Відповідачем Кашкарьовим Д.Є. в порушення вищевказаних вимог при розгляді справи відносно ОСОБА_1 було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних візуального сприйняття співробітниками поліції певних подій, тобто без застосування будь-яких інших доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо), що на думку суду, є недопустимим.

Викладене свідчить про фактичну відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення правопорушення.

Крім того, оскаржена постанова не містить відомостей про роз'яснення позивачу прав, передбачених ст.268 КУпАП, тоді як позивач стверджує, і відповідачем це не спростовано, що такі права йому не роз'яснялись, він був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи, заявити клопотання, скористатись правовою допомогою.

При цьому, суд вважає, що з урахуванням заперечень позивача, виказування ним вимоги про ознайомлення з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідач не був позбавлений можливості відкласти розгляд адміністративної справи та прийняття рішення по ній в межах строків, передбачених ст. 277 КУпАП, забезпечивши таким чином дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.7,245 КУпАП.

При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи представника відповідача - УПП в м.Запоріжжі ДПП про те, що позивач фактично не заперечує того, що певний незначний проміжок часу він вимушено рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів, що не виключає подію правопорушення.

Суд вважає, що такі пояснення позивача не дають виключних підстав вважати, що мало місце адміністративне правопорушення і він підлягає адміністративній відповідальності, а дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними, оскільки адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Однак в даному випадку відповідачі таких дій не вчинили, в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем Кашкарьовим Д.Є. постанова - незаконною та необґрунтованою.

Таким чином, суд вважає, що відповідач Кашкарьов Д.Є. при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому його дії слід визнати протиправними, прийняте ним рішення скасувати.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

На підставі ст.94 КАС України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Керуючись ст.19,62 Конституції України, ст.7,9,122,245,251,252,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8,9,11,14,159-162,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кашкарьова Дениса Євгенійовича щодо винесення постанови серії ПС3 № 036832 від 13.06.2016р. про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП України.

Постанову поліцейського роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кашкарьова Дениса Євгенійовича серії ПС3 № 036832 від 13.06.2016р. про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн. - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 25 липня 2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

22.07.2016