Справа № 2а-2470/429/11
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 листопада 2011 року м. Чернівці Справа № 2а-2470/429/11

17:26 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

секретаря судового засідання Білоус В.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підпиємця ОСОБА_4 до Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

21.02.2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції Чернівецької області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень: №42/17 від 08.02.11р. про донарахування позивачу податку на додану вартість у сумі 54766,00 грн. та штрафних санкцій з цього виду податку у сумі 15561,50 грн. та №43/17 від 08.02.11р. про донарахування податку з доходів від підприємницької діяльності в сумі 41924,05 грн. та 10481,02 грн. штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що підставою для ухвалення повідомлень-рішень став акт від 24.01.2011р. №28/17-007/НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за період з 01.01.2008р. по 30.09.2010р. (далі - ОСОБА_5), в висновках якого зазначено, що позивачем допущені порушення:

розділу IV Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян - невірне визначення суми отриманого чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності, в результаті чого донараховано податку з доходів у сумі 41924,05 грн.;

- п. 19.1 ст. 19 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб;

- пп.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України Про податок на додану вартість - не подання декларації з ПДВ за січень - вересень 2010р.;

- пп.7.3.1 п. 7.3. ст.7 Закону України Про податок на додану вартість на загальну суму 54766,00 грн. за лютий-вересень 2010р.

Як вбачається з ОСОБА_5, донарахування податку з доходів фізичних осіб та ПДВ відповідачем проведено виходячи з того, що позивач перевищив обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг), що виникло внаслідок неврахування в обліку доходів в безготівковому порядку, які надійшли на його рахунки в банку ЧДД Надра. Внаслідок цього представники відповідача під час перевірки зробили висновок, що фактична сума виручки за 2009 рік повинна становити 549489,00 грн., тобто перевищення граничного обсягу виручки, що надає право знаходитися на спрощеній системі оподаткування становить 49489,00 грн., в той час як позивачем задекларовано суму виручки за 2009 рік в розмірі 499528,73, грн.

Позивач вважає, що зазначені висновки відповідача є такими, що не відповідають первинній документації, наданої під час перевірки та п.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року №727/98 (далі Указ).

Так, сума виручки у розмірі 549489,00 грн., що фігурує в акті перевірки, визначена відповідачем із порушенням (Указу). До складу виручки від здійснення підприємницької діяльності відповідачем незаконно та безпідставно зараховано 49960,27 грн, з яких 32000,00 грн. це зворотна фінансова допомога на підставі договору позички від 01.04.2009 року отримана від СПД ОСОБА_5, а 17960,27 грн. сума невідомого походження, існування якої жодним чином не доводиться актом перевірки.

Позивач вважає, що повернення банком грошових коштів на його рахунок, внаслідок припинення виконання банком розрахункових операцій, не є і не може бути виручкою від здійснення операцій з продажу товарів, оскільки продажу товарів не відбувалося і доходу не отримувалося.

Виходячи з наведеного, сума виручки за 2009 рік ПП ОСОБА_4 становить 499528,73 грн., тобто не виходить за межі обсягу виручки в 500000,00 грн., що надає право знаходження на спрощеній системі оподаткування та відповідно до (Указу) надає право обрати спрощену систему оподаткування на 2010р.

31 січня 2011 року на акт перевірки позивач подав письмові заперечення, з вимогою надати обґрунтування виявленої суми перевищення обсягу виручки від реалізації за 2009 рік.

Листом від 03.02.2011 року № 1109/10/17-007 по наслідкам розгляду заперечень відповідачем жодних пояснень та доводів в обґрунтування визначеної в акті перевірки суми перевищення обсягу виручки на суму 49489,00 грн. не навів.

Отже, намагання здійснити нарахування позивачу податку на доходи за 2009-2010 роки у сумі 41924,05грн. та податку на додану вартість у сумі 54766,00 грн., виходячи з приписів загальної системи оподаткування, а не спрощеної, на якій знаходився позивач, є таким, що суперечить вимогам п.п. 5, 6 Указу.

За таких обставин, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення як протиправні підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач не погоджуючись з заявленим позовом подав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що перевірка позивача проводилася у відповідності до норм чинного законодавства. Та зазначив, що перевіркою правильності визначення податкового зобовязання встановлено порушення пп. 7.3 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР від 03.04.1997 року «Про податок на додану вартість» із змінами і доповненнями, а саме не включення до складу податкових зобовязань наступних сум з ПДВ від реалізації продукції, кошти за яку надійшли на розрахунковий рахунок, та через касу ВАТ «Припрутська ПМК-152». Відповідачем за результатами перевірки донараховано ПДВ в сумі 54766,00 грн.

Крім того, відповідачем розглянуто договір позички від 01.04.2009 року, щодо безповоротної безвідсоткової фінансової допомоги. Договір позички не являється первинним підтверджуючим документом отримання грошових коштів, так як відсутні документи що підтверджують перерахування вищевказаної суми.

Також при проведені перевірки відповідачем встановлено, що ПП ОСОБА_5 перераховано суму 32000,00 грн. на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_4, як оплата за товари згідно рахунку фактури № б/н від 03.04.2009 року.

В результаті проведення перевірки були встановлені розбіжності між даними звітності платника та даними перевірки, за рахунок того, що позивачем в звітності про отримані доходи за період, що перевірявся вказувалися дані без урахування отриманих доходів в безготівковій формі через філію ВАТ КБ Надра, АТ ОСОБА_6 АВАЛЬ та неналежного ведення обліку доходів і витрат в Книзі обліку доходів і витрат. Розбіжності між даними звітності платника та даними перевірки склали за ІІІ квартал 2009 року +49489,00 грн., за ІІI квартал 2010 року + 42211,00 грн.

Перевіркою встановлено факт перевищення граничного розміру отриманого обсягу виручки (500000,00 грн.) в період з 01.01.2009 року. по 30.09.2009 року. За даними перевірки обсяг виручки від реалізації товарів, робіт та послуг за 2009 рік складає 549489,00 грн. Сума перевищення становить 49489,00 грн., яка підтверджена виписками банку ВАТ КБ Надра, АТ ОСОБА_6 АВАЛЬ та наданою звіркою між позивачем та ВАТ «Припрутська ПМК - 152»

Таким чином, за результатами перевірки сума валового доходу за ІІІ квартал 2009 року, що перевищила граничний розмір виручки від здійснення підприємницької діяльності склала 49489,00 грн.

Позивач у період з 01.01.2008 року по 30.09.2010 року не був зареєстрований платником податку на додану вартість, а тому не мав право здійснювати підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування. Відповідач вважає, що в результаті перевірки своєчасності подання звітності з податку на додану вартість встановлено, що позивач не зареєструвався своєчасно платником ПДВ та відповідно не подавав звітність з ПДВ починаючи з січня 2010 року.

З моменту виникнення перевищення, позивач не звітував з податку на додану вартість та не подав податкові декларації з податку на додану вартість в період з 20.01.2010 року. за повною формою.

Виходячи з наведеного відповідач просить у задоволені позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_4 зареєстрований Новоселицькою районною державною адміністрацією з 21.09.2007р., № 0003119, як фізична особа підприємець та взятий на облік, як платник податків за ідент. номером НОМЕР_1 (а.с 7).

08.02.2011 року відповідачем винесені податкові повідомлення рішення № 42/7 про донарахування податку на додану вартість у сумі 54766,00 грн. та штрафних санкцій з цього виду податку у сумі 15561,50 грн. та податкове повідомлення рішення № 43/7 про донарахування 41924,05 грн. податку з доходів від підприємницької діяльності та 10481,02 штрафних санкцій (а.с. 5,6).

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_4, про що складено акт № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.11 року (а.с. 8-17).

Перевірку проведено в приміщенні Новоселицької МДПІ в ході проведення якої використані дані філії ВАТ КБ «Надра» (без зазначення контрагентів за операціями) та Чернівецької обласної дирекції «ОСОБА_7 ОСОБА_5» щодо руху грошових коштів на розрахункових рахунках фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на запит податкового органу. (а.с. 37,39).

Крім того, на аркуші 7 акту перевірки в розділі 2.2.1 (результати перевірки правильності визначення валового доходу (обсягу виручки) наведена таблиця обсягу виручки за даними платника податків та за даними перевірки. За третій квартал 2009 року в графі 3 (обсяг виручки за даними звітності) проставлена цифра 214503,84 грн. В графі 4 (за даними перевірки) обсяг виручки за ІІІ квартал 2009 року така само зазначений у сумі 214503,84 грн. У графі 5 (розбіжність) проставлено (0). Тобто під час перевірки підтверджений обсяг виручки за ІІІ квартал 2009 року у сумі визначеній у квартальній звітності позивача. Тільки на наступній сторінці 8 акту зазначено дані перевірки у розмірі 49489,00 грн. (а.с.43-44).

24.01.2011 року направлено зі слів відповідача акт перевірки № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.11 року, що підтверджено копією квитанції (а.с.56). Позивач стверджує, що зазначена квитанція свідчить про направлення на адресу позивача порожнього конверту, який вони не відкривали (а.с.175), а акт перевірки позивач знайшов у себе під дверима не підписаний посадовими особами, що проводили перевірку, що не відповідає вимогам наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок» від 10.08.2005 року №327. (а.с.17).

27 січня 2011 року позивач подав заперечення на акт № 28/17-007/НОМЕР_1 від 24.01.11 року. (а.с. 18).

За результатами розгляду заперечення позивачу було надано відповідь від 03.02.2011 року за № 1109/10/17-007 (а.с.19-21), якою заперечення залишено без задоволення.

01.04.2009 року між ПП ОСОБА_5М, та ПП ОСОБА_4 укладено договір позички в сумі 32000,00 грн., як безвідсоткова фінансова допомога (а.с. 22-23).

Позивачем було повернуто перерахунок ПП ОСОБА_5 в сумі 32000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 17.02.2011 року (а.с.24).

Отримані в 2009 році грошові кошти відображені позивачем в Книзі обліку доходів і витрат приватного підприємця на суму 499528, 73 грн.(а.с.25).

Судом за клопотанням представника позивача призначено судово економічну експертизу, якою експерту поставити такі запитання: чи підтверджується нормативно та документально висновки акту позапланової виїзної перевірки від 24.01.2011 року № 28/17-007/НОМЕР_2 про перевищення приватним підприємцем ОСОБА_4 граничного обсягу виручки за 2009 рік, що надає право знаходження на спрощеній системі оподаткування на 49489 грн.; чи підтверджується нормативно та документально донарахування приватному підприємцю ОСОБА_4 податку на додану вартість у сумі 54766 грн. та штрафних санкцій з цього податку у сумі 15561,50 грн. за податковим повідомленням рішенням № 42/7 від 08.02.2011 року та донарахування 41924,05 грн. податку з доходів від підприємницької діяльності та 10481,02 грн. штрафних санкцій за податковим повідомленням рішенням № 43/7 від 08.02.2011 року.

12.07.2011 року на адресу суду надійшов висновок № 26 судово економічної експертизи, в якому експерт надав відповіді на вищезазначені питання. По першому питанню дослідженням наданих документів, не підтверджується нормативно та документально висновки акту позапланової виїзної перевірки від 24.01.2011 року № 28/17-007/НОМЕР_1 про перевищення приватним підприємцем ОСОБА_4 граничного обсягу виручки за 2009 рік, що надає право знаходження на прощеній системі оподаткування, на 49489,00 грн. По другому питанню дослідженням наданих документів, донарахування приватному підприємцю ОСОБА_4 податку на додану вартість в сумі 54766,00 грн. та штрафних санкцій з цього податку в сумі 15561,50 грн. за податковим повідомленням рішенням № 42/17 від 08.02.2011 року та донарахування 41924,05 грн. податку з доходів від підприємницької діяльності та 10481,02 грн. штрафних санкцій за податковим повідомленням рішенням № 43/17 від 08.02.2011 року нормативно та документально не підтверджується (а.с. 76-124).

Відповідно до договору позички від 02.07.2009 року (а.с. 132-133) заключеного між ВАТ «Припрутська ПМК № 152» та ПП ОСОБА_4, відповідно до умов якого обєктом позички за договором є безвідсоткова повторна фінансова допомога в сумі 20000,00 грн. Крім того, це підтверджується квитанціями № 48 від 20.06.2011 року на суму 10000,00 грн. та № 49 від 21.06.2011 року, ПП ОСОБА_4 повернуто безвідсоткову повторну фінансову допомогу в загальній сумі 20000,00 грн. (а.с.125).

Згідно пояснень позивача безвідсоткова повторна фінансова допомога в розмірі 20000,00 грн. помилково включена ним до книги обліку доходів і витрат за ІІІ квартал 2009 року (а.с.131).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України № 727/98 від 03.07.1998 року Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва(далі Указ) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для субєктів малого підприємництва, пункт 1 статті 1 якого надає фізичним особа право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.

Відповідно до ч.5 ст.1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

За ч.5 Указу у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2009 року позивач уклав з приватним підприємцем ОСОБА_5 договір позички, обєктом якого є фінансова допомога в розмірі 32000,00 грн. Вказаний договір, суд вважає, в силу ст.70 КАС України, належним і допустимим доказом, оскільки він виконаний сторонами та не скасований у судовому порядку. Грошові кошти в сумі 32000,00 грн. за договором позики були перераховані на рахунок позивача 04.04.2009 року.

Відповідно до листа-повідомлення ПП ОСОБА_5 до ПП ОСОБА_4 (з відміткою про отримання 06.04.2009 року ОСОБА_4С.) про зміну призначення платежу від 05.04.2009 року зазначено, що 04.04.2009 року помилково у призначенні платежу було написано: оплата за матеріали, тому просить зарахувати правильне призначення платежу, згідно укладеним договором позики безвідсоткова фінансова допомога.

Отримані від ПП ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 32000,00 грн., як безвідсоткова фінансова допомога, позивачем було повернуто 17.02.2011 року., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 17.02.2011 року. (даний факт відповідачем не заперечується).

Також отримані в 2009 році на поточні рахунки в ОСОБА_7 банк та ВАТ КБ «Надра» грошові кошти відображені позивачем в Книзі обліку доходів і витрат приватного підприємця в повному обсязі.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача, що кошти в сумі 32000,00 грн., перераховані на рахунок ПП ОСОБА_5 04.04.2011 року не можна вважати безвідсотковою поворотною фінансовою допомогою, оскільки в призначенні платежу зазначено оплата за матеріали з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі Інструкція) відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Згідно п. 2.9. Інструкції банк не має права робити виправлення в розрахунковому документі клієнта, за винятком випадків, обумовлених пунктом 2.26 цієї глави та іншими нормативно-правовими актами Національного банку.

Крім того, Національний банк України в листі від 09.06.2011р. №25-111/1438-7141 розяснює, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті Призначення платежу, вирішується між сторонами без участі банку.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позивачем правомірно не включено до складу виручки грошові кошти, отримані від ПП ОСОБА_5М за договором позички від 01.04.2009 року.

Таким чином, загальна сума отриманої позивачем виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) на рахунки в ОСОБА_7 банк ОСОБА_5 та ВАТ КБ Надра та відображена в Книзі обліку доходів і витрат ПП ОСОБА_4 за 2009 рік становить 499528,73 грн., що не перевищує гранично допустиму норму в розмірі 500000 грн. та надає право знаходження позивача на спрощеній системі оподаткування.

Згідно ст. 6 Указу суб'єкт малого підприємництва фізична особа, який сплачує єдиний податок, серед інших податків і зборів не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та ін.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачу податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб було здійснено відповідачем на підставі того, що ним встановлено факт перевищення позивачем у 2009 році гранично допустимого розміру річної виручки від реалізації в сумі 500000 грн.

Судом встановлено, що позивачем не перевищено гранично допустимий розмір 500000 грн. виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), що дає йому право знаходитись на спрощеній системі оподаткування, у звязку із цим, суд робить висновок про безпідставне донарахування позивачу зобовязання з податку на додану вартість та податку з доходів від підприємницької діяльності.

Також суд звертає увагу на те, що субєкт владних повноважень заперечував проти позову, однак не довів суду правомірність прийнятих рішень. Як встановлено судом, відповідач по справі не виїжджаючи на місце проведення перевірки, на підставі відповідей на запити з банків, шляхом співставленням їх із книгою доходів і витрат позивача, без заслуховування пояснень та дослідження доказів у вигляді первинної документації, односторонньо на підставі одних лише розрахункових документів, зробив висновок про перевищення граничного обсягу виручки від реалізації продукції за рік, склав акт на основі якого прийняв рішення. При цьому представник відповідача, який складав акт перевірки так і не зміг пояснити суду на підставі яких банківських розрахункових документів податковий орган зробив висновок про те, що позивачем не відображено у книзі доходів і витрат суму 17960,00 грн., яка разом із 32000 грн. безвідсоткової поворотної фінансової допомоги складає донараховану суму 49489,00 грн. за III квартал 2009 року.

Суд враховує висновок судово-економічної експертизи № 26 від 04 липня 2011 року, згідно якого, зазначені в ОСОБА_5 висновки про перевищення ОСОБА_4 граничного обсягу виручки за 2009 р., що надає право знаходження на спрощеній системі оподаткування, донарахування податку з доходів від підприємницької діяльності та донарахування до сплати податку на додану вартість нормативно та документально не підтверджується (а.с.76-140).

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач при прийнятті спірних рішень діяв всупереч вимог ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спірні рішення прийняті необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень. Тому вказані рішення як протиправні підлягають скасуванню, що відповідає суті заявлених вимог та передбаченому законом способу захисту порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд вважає за доведені ті обставини на які посилається позивач, тому адміністративний позов як обґрунтований підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Тому слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати судовий збір в сумі 6.80 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № 42/17 від 08.02.2011 року про донарахування ПП ОСОБА_4 податку на додану вартість у сумі 54766,00 грн. та штрафних санкцій з цього виду податку у сумі 15561,50 грн. та податкове повідомлення рішення № 43/17 від 08.02.2011 року про донарахування 41924,05 грн. податку з доходів від підприємницької діяльності та 10481,02 штрафних санкцій.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємця ОСОБА_8 судові витрати в сумі 6,80 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185, частин першої-другої статті 186 КАС України сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. Скарга про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення або в разі відсутності сторони в судовому засіданні з дня одержання її копії. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини рішення скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі сторони можуть отримати 07.11.2011 року.

Суддя : Т.М. Брезіна