Справа № 0107/7871/2012
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 0107/7871/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова С.О. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксування технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим з позовом до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладеного у протоколі від 12.07.2012 №607, про відмову ОСОБА_2 у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов'язання відповідача зарахувати ОСОБА_2 у стаж роботи, який надає право на пільгову пенсію за Списком №2, періоди роботи: з 24.03.1978 по 31.10.1986 на посаді газоелектрозварника у ВАТ «Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева» (1-й Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева); з 10.11.1986 по 21.11.2006 на посаді газоелектрозварника у Будівельно-монтажному поїзді №545 тресту «Дніпротрансбуд», ВАТ транспортного будівельного «Дніпротрансбуд» та ДП СМП-545 ВАТ «Дніпротрансбуд»;

- зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 18.08.2011.

Постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач у період з 29.11.1977 по 24.03.1978 працював на посаді учня газоелектрозварника, а з 24.03.1978 по 31.10.1986 - на посаді газоелектрозварника на 1-му Сімферопольському авторемзаводі Куйбишева (ВАТ «Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева»).

У період з 10.11.1986 по 21.11.2006 позивач працював на посаді газоелектрозварника у Будівельно-монтажному поїзді №545 тресту «Дніпротрансбуд», який перетворений у ВАТ транспортний будівельний «Дніпротрансбуд», та в подальшому перейменований у ДП Будівельно-монтажний поїзд №545 ВАТ тресту «Дніпротрансбуд».

Вказана професія газоелектрозварника передбачена Списком №2, затвердженим Постановою КМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

18 серпня 2011 року ОСОБА_2 у зв'язку з досягненням ним (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) 55 річного віку та маючи пільговий трудовий стаж 28 років 11 місяців 15 діб, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя АР Крим з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, відповідно до виписки з протоколу від 09.11.2011 б/н відповідач відмовив йому у призначенні пільгової пенсії посилаючись на те, що відповідно до наданої позивачем довідки від 15.07.2011 №45 не можливо зарахувати у пільговий стаж період роботи з 29.11.1977 по 31.10.1986, оскільки включений період роботи на посаді учня газоелектрозварника з 29.11.1977 по 23.03.1978.

З огляду на вказане рішенням відповідача, позивачем на підтвердження наявності у нього пільгового трудового стажу надав до УПФ України в Залізничному районі м. Сімферополя АР Крим довідку від 26.04.2012 №103 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, у якій зазначено, що ОСОБА_2 працював повний робочий день у Будівельно-монтажному поїзді №545 тресту «Дніпротрансбуд» у період з 10.11.1986 по 21.11.2006 та виконував газоелектрозварювальні роботи, ручна дугова, працював повний робочий день, інших робіт не виконував, відпустка без збереження заробітної плати не надавалась, на іншу роботу не переводився.

Однак, рішенням викладеним у протоколі від 12.07.2012 №607 відповідач відмовив йому у призначенні пільгової пенсії в зв'язку з відсутністю підтверджуючих даних щодо наявності в нього пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії та не проведенням атестації робочого місця.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмова управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя АР Крим у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ст.100 зазначеного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що дало право на пенсію на пільгових умовах в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим Законодавством - чоловіки після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п.п. 1, 2 вказаного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п.20 вказаного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Окрім того, п.18 Порядку встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів зроблених у трудовій книжці позивача вбачається, що з 29.11.1977 ОСОБА_2 на підставі наказу від 29.11.1977 № 441а прийнятий учнем газоелектрозварника до 1-го Сімферопольського авторемонтного заводу ім. Куйбишева. Відповідно до наказу від 24.03.1978 №127 йому присвоєний 1 розряд газоелектрозварника; на підставі наказу від 27.08.1979 №307 присвоєний 2 розряд газоелектрозварника; на підставі наказу №177 від 08.06.1981 присвоєний 3 розряд газоелектрозварника; на підставі наказу №96 від 07.08.1985 присвоєний 5 розряд газоелектрозварника та на підставі наказу №134 позивач з 31.10.1986 звільнений із займаної посади.

Крім того, вказані записи підтверджуються довідкою ВАТ «Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева» про уточнення особливого характеру роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 27.05.2011 №34 та зазначено, що ОСОБА_2 працював повний робочий день, інших робіт не виконував, зазначена робота відноситься до Списку №2 розділу XXXІІ «Загальні професії», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Також, з трудової книжки ОСОБА_2. вбачається, що він 10.11.1986 прийнятий на посаду газоелектрозварника 5 розряду до Будівельно-монтажного поїзду №545 тресту «Дніпротрансбуд» на підставі наказу №124 від 11.11.1986 та звільнений із зазначеної посади 21.11.2006 на підставі наказу №76-К від 21.11.2006.

Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ТОВ «Дніпровськпромбуд» про підтвердження трудового стажу роботи від 08.07.2011 №226 арх., в якій зазначено, що позивач за період роботи з 10.11.1986 по 21.11.2006 на іншу роботу не переводився, не працював з неповним робочим днем, відпустки без збереження заробітної плати не надавались.

В матеріалах справи також наявна довідка ВАТ «Сімферопольський авторемонтний завод ім. Куйбишева», з якої вбачається, що у період з січня 1981 року по грудень 1985 року позивачу нараховувалась заробітна плата на 1-му Сімферопольському авторемонтному заводі ім. Куйбишева.

Колегія суддів зазначає, що вказані довідки не містять жодних протиріч з пільговим стажем зазначеним в трудовій книжці, наданій позивачем.

Крім того, в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції були надані показання свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили, що позивач в період з з 1977 року по 1986 рік працював на посаді газоелектрозварника на 1-му Сімферопольському авторемонтному заводі ім. Куйбишева, та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили, що позивач в період з 1986 року по 2006 рік працював на посаді газоелектрозварника 5 розряду у Будівельно-монтажному поїзді №545 тресту «Дніпротрансбуд» перейменованого у ВАТ транспортного будівельного «Дніпротрансбуд» та ДП СМП-545 ВАТ «Дніпротрансбуд».

При цьому, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів невідповідності записів відображених у трудовій книжці, записам у довідці та показанням свідків.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, трудова книжка та пояснення свідків є доказами у розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.02.2014 по справі № К/800/22501/13 та від 30.01.2014 по справі № К/800/54078/13.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проведення атестації робочого місця законом покладено на роботодавця, а тому право працівника на призначення пільгової пенсії не може залежати від невиконання роботодавцем обов'язку щодо проведення атестації.

Таким чином, УПФ України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим неправомірно відмовило ОСОБА_2 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу УПФ України в Залізничному районі м. Сімферополя АРК слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С