Справа № 509/4154/15-а
Суддя: Бочаров А. І.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/4154/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Іванченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Овідіополь адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області

про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання незаконним рішення, в якому просив визнати незаконним рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 1337-V від 18.06.2015 р. «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах с. Авангард, Овідіопольського району Одеської області», мотивуючи це незаконністю оскаржуваного рішення, винесеного в порушення норм діючого законодавства України і такого, що порушує його інтереси та права.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, але звернулись до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримують та просять суд розглядати справу у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але також звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутність та відмовити в задоволенні позову з урахуванням наданих ним заперечень.

Ознайомившись з адміністративним позовом, письмовими запереченнями на адміністративний позов, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2015 року позивач звернувся з клопотанням до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з проханням про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки приблизною площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) з бажаним місцем розташування земельної ділянки - або в межах вулиць Тиха та Нижня, або по вул.Ангарська біля АЗС «Сокар» в смт.Авангард Овідіопольського району Одеської області, зазначивши, що бажані місця розташування земельної ділянки позначені ним маркером на викопіюваннях з генерального плану смт.Авангард, які були додані до його клопотання.

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 1337-V від 18.06.2015 року «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах с.Авангард Овідіопольського району Одеської області» позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах с.Авангард Овідіопольського району Одеської області у зв'язку з невідповідністю місць розташувань, обраних ОСОБА_1, об'єктів вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, Генерального плану смт.Авангард, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтовувань використання та охорони земель смт.Авангард, як адміністративно-територіальної одиниці, проекту землеустрою щодо впорядкування території.

У відповідності до 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Реєстрація суб`єктів права власності на землю, реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі, видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Стаття 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає - виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За змістом ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

За змістом ст.ст.12, 39 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 ЗК Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини десята, одинадцята статті 118 ЗК).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

У подальшому були внесені зміни до цієї статті, які направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.

Отже, враховуючи, що до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з клопотанням про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки позивач звернувся 06.05.2015 року, а рішення було прийнято 18.06.2015 року, в даному випадку має місце принцип мовчазної згоди.

Таким чином ухвалення рішення Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки поза місячним строком є незаконним.

Аналогічної правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.12.2013 року № рішення в ЄДРСРУ 36475602.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Окрім цього, аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, надає суду підстави зробити висновок, що обраний позивачем спосіб захисту неповною мірою гарантує права позивача.

Згідно принципу адміністративного судочинства - диспозитивності, суд, у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, може вийти за межі позовних вимог, а отже поряд з визнанням незаконним спірного рішення суд вважає необхідним також скасувати його.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 86, 94, 158-163, КАС України, ст.ст.33, 34, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.12, 39, 116, 118 ЗК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 1337-V від 18.06.2015 р. «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах с. Авангард, Овідіопольського району Одеської області».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до Овідіопольського районного суду, на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А.І. Бочаров.