Справа № 645/1680/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 р.Справа № 645/1680/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.06.2016р. по справі №645/1680/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії за віком у встановленому законом розмірі;

- зобов'язати відповідача виплачувати пенсію за віком з 16.01.2013 року у розмірах відповідно до чинного законодавства з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014р. по справі № 757/15743/13-а зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на підставах, визначених законодавством України, починаючи з 16.01.2013 року. 23.12.2014 року представник ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова та просив надіслати довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії. Листом №393/34-02 від 13.01.2015 року відповідач повідомив, що пенсія виплачується в розмірі, що склався на день виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю та становить 49,86 грн. Позивач не погодившись із вказаними діями відповідача, звернулась до суду із даним позовом. Вважає, що пенсія повинна бути проіндексована та перерахована відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» так як відповідно до п.16 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне врахування», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Позовні вимоги за період з 16 січня 2013 року по 27 жовтня 2014 року залишено без розгляду.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова щодо невиплати позивачу пенсії за віком у встановленому законом розмірі протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова провести позивачу з 28.10.2014 року індексацію та перерахунок пенсії за віком у відповідності до Пенсійного законодавства України, з урахуванням заробітної плати та стажу у розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з подальшим її перерахуванням у зв'язку зі змінами пенсійного законодавства, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести позивачу з 16.01.2013 року індексацію та перерахунок пенсії за віком у відповідності до Пенсійного законодавства України, з урахуванням заробітної плати та стажу у розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з подальшим її перерахуванням у зв'язку зі змінами пенсійного законодавства, з урахуванням фактично виплачених сум.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови в частині визначення строку, з якого має бути проведено індексацію, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 року по справі №757/15743/13-а зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова нарахувати та виплачувати позивачу пенсію на підставах, визначених законодавством України, починаючи з 16.01.2013 року.

На виконання даного рішення суду Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова поновило виплату пенсії з дати, вказаної в постанові Київського апеляційного адміністративного суду - з 16.01.2013 р. в розмірі, що склався на день виїзду на постійне проживання до Ізраїлю - розмір пенсії на 11.09.1997 року становив 49,86 грн. Пенсія поновлена за матеріалами архівної пенсійної справи.

Позивач, не погодившись із вказаними діями, звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів зауважує, що оскільки судове рішення в частині задоволених позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги за період з 16 січня 2013 року по 27 жовтня 2014 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем було без поважних причин пропущено встановлений законодавством строк звернення до суду.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом 25.02.2015 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено 6 місяців.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 25.08.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги за період з 16.01.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Однак позивачем до суду першої інстанції не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання протиправними дій та зобов'язання провести індексацію та перерахунок пенсії за період з 16.01.2013 року по 24.08.2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду, та як наслідок необхідності залишення без розгляду вказаної частини позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність залишення судом першої інстанції без розгляду частини позовних вимог за період з 25.08.2014 року по 27.10.2014 року, оскільки в цій частині адміністративний позов поданий в межах встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку.

Також, п. 9 ст. 155 КАС України закріплено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, ухвалюючи оскаржувану постанову про залишення без розгляду частини позовних вимог, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки в даному випадку має бути постановлена ухвала.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що постанова Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016р. по справі №645/1680/15-а в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 16 січня 2013 року по 27 жовтня 2014 року, не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової ухвали, якою позовні вимоги за період з 16 січня 2013 року по 24 серпня 2014 року включно залишити без розгляду, а справу в частині позовних вимог за період з 25 серпня 2014 року по 27 жовтня 2014 року включно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. В іншій частині постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.06.2016р. по справі №645/1680/15-а скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016р. по справі №645/1680/15-а скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова про зобов'язання вчинити певні дії за період з 16 січня 2013 року по 27 жовтня 2014 року.

Прийняти в цій частині ухвалу, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії за період з 16 січня 2013 року по 24 серпня 2014 року включно залишити без розгляду.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова в частині позовних вимог визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії за період з 25 серпня 2014 року по 27 жовтня 2014 року включно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В іншій частині постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.06.2016р. по справі №645/1680/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. В частині скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду оскарженню не підлягає, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 211 КАС України не перешкоджає подальшому провадженню по справі. В іншій частині ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2016 р.