Справа № 437/338/12(2а/191/4/1)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2016 рокусправа № 437/338/12(2а/191/4/1)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Синельниківського районного відділу Дніпропетровської регіональної філії центру ДЗК, Синельниківського відділу управління держземагентства України в Дніпропетровській області, Дніпропетровської регіональної філії "Центру державного земельного кадастру", третя особа: садове товариство "Тягинка" про визнання дій неправомірними, визнання рішення незаконниим, визнання державного акту недійсним та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій, визнання рішення незаконним, визнання державного акту недійсним та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Синельниківського районного відділу Дніпропетровської регіональної філії центру ДЗК, Синельниківського відділу управління держземагентства України в Дніпропетровській області, Дніпропетровської регіональної філії "Центру державного земельного кадастру", третя особа: садове товариство "Тягинка" про визнання дій неправомірними, визнання рішення незаконниим, визнання державного акту недійсним та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції було встановлено допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційного скарги.

Так, вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд апеляційної інстанції звертає увагу на строки звернення до суду.

Відповідно до положень ст. 99 КАС України, в редакції на час звернення позивачки з позовом до суду, встановлювався річний строк звернення до суду, який обчислювався з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, предметом спору в цій справі є рішення виконкому Новогнідської сільської ради №8 від 20.10.1995 року, інші заявлені вимоги є похідними.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що про спірне рішення їй стало відомо в січні 2010 року від власника іншої земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для вирішення питання своєчасності звернення з позовом до суду має значення і питання можливості особи дізнатися про порушення своїх прав.

Так, обставини справи свідчать, що оскаржуване позивачем рішення було прийнято у жовтні 1995 року, а позивачка звернулася до суду у квітні 2010 року - за спливом 14 років 9 місяців.

При цьому, з наданих в суді апеляційної інстанції пояснень позивачки було встановлено, що вона отримала земельну ділянку у користування у 1988 році, як працівник Дніпропетровського хіміко-технологічного інституту. В той же час було засновано СТ «Тягинка».

В 1995 році, вона, з дозволу загальних зборів СТ «Тягинка» розпочала роботу по приватизації власної земельної ділянки, під час якої проводилися обміри цієї ділянки та межі узгоджувалися із сусідами.

З Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 2509, виданого на підставі рішення Новогнідської сільської ради від 19.05.1995 року вбачається, що земельна ділянка позивачки межує із землями СТ «Тягинка».

Таким чином, з часу отримання державного акту про право власності на земельну ділянку - 23.10.1995 року позивачка мала інформацію про належність (користування) СТ «Тягинка» земельної ділянки із невизначеним розміром.

Також з пояснень позивачки, наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що вона не була досить активним членом СТ «Тягинка» та загальні збори відвідувала не частіше 1 разу на рік для отримання інформації про розмір платежів, які повинні нести члени товариства.

У зв'язку із зміною статуту товариства у 2009 році вона вийшла з товариства і більше до нього не вступала.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачка з 1995 року мала відомості про наявність у СТ «Тягинка» певної частини земельної ділянки, оскільки останнє межувало з належною їй на праві власності земельною ділянкою, проте більш ніж 14 років не виявляла цікавості що підстав володіння товариством земельною ділянкою та розмірів цієї ділянки та не вживала будь-яких заходів до отримання такої інформації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачка протягом такого тривалого часу повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно п.9 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 198, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 р. - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 22.07.2016 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим