Справа № 359/1250/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м. Київ К/800/11995/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Леонтович К.Г., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бориспільської міської ради Київської області (далі - Бориспільська міська рада), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Бориспільської міської ради від 28 січня 2016 року № 352-4-VII «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Борисполі» (далі - рішення від 28 січня 2016 року).

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що при прийнятті рішення від 28 січня 2016 року відповідач мав би керуватися тими положеннями Земельного кодексу України, які були чинними станом на дату його звернення із заявою про надання у власність земельних ділянок в розмірі 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Бориспіль. З покликанням на положення частини сьомої статті 118 та частиною другою статті 151 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною у період виникнення спірних відносин) позивач зазначив, що вибір місця розташування земельних ділянок мала б здійснити Бориспільська міська рада відповідно до своїх повноважень. При цьому долучення до заяви про надання у власність земельної ділянки графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця її розташування не є обов'язковим для особи, яка звертається із такою заявою.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області постановою від 9 березня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив повністю.

Визнав протиправним і скасував рішення Бориспільської міської ради від 28 січня 2016 року № 352-4-VІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах 0,10 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 у м. Борисполі».

Стягнув з Бориспільської міської ради судовий збір в сумі 551,20 грн на користь держави.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 7 квітня 2016 року скасував постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 березня 2016 року та прийняв нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 березня 2016 року.

Своєю чергою Бориспільська міська рада у письмових запереченнях на касаційну скаргу зазначила, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, відповідно підстав для його скасування немає.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 10 листопада 2008 року позивач, у відповідності до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України (у редакції цього Кодексу, чинній станом на зазначену вище дату) звернувся до Бориспільської міської ради із заявою про надання у власність земельної ділянки у розмірі 0,10 га в межах міста Борисполя для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2009 року у справі № 2-а-191/09 (залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2010 року) Бориспільську міську раду зобов'язано розглянути згадану вище заяву про надання у власність земельних ділянок.

Ухвалою від 24 червня 2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області роз'яснив судове рішення у справі № 2-а-191/09 таким чином: Бориспільська міська рада Київської області зобов'язана розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання останнім у власність земельних ділянок в розмірі 0,10 га кожному в межах м. Борисполя Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в порядку визначеному законодавством України (стаття 118 Земельного кодексу України,) та прийняти відповідне рішення у місячний строк з моменту набрання рішенням суду в справі № 2-а-191/09 законної сили.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи Бориспільська міська рада прийняла рішення від 28 січня 2016 року, яким відмовила позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га в межах міста Бориспіль у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того,що при прийнятті рішення від 28 січня 2016 року відповідач діяв усупереч вимог закону, оскільки підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначених статтею 118 Земельного кодексу України, не встановлено.

З таким висновком не погодився Київський апеляційний адміністративний суд, який переглядав це рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд з покликанням на положення частини шостої статті 118 Земельного кодексу України зазначив, що законодавча вимога щодо зазначення на графічних матеріалах бажаного місця розташування земельної ділянки адресована саме особі, яка заявила клопотання про надання земельної ділянки. Міська рада не наділена повноваженнями визначати місце розташування земельної ділянки без погодження заявника.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначений висновок суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованим і таким, що зроблений на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (підпункти «а», «б» частини першої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною другою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як з'ясували суди попередніх інстанцій, підставою для прийняття оскарженого рішення від 28 січня 2016 року було те, що до заяви позивача про надання у власність земельної ділянки у розмірі 0,10 га в межах міста Борисполя для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не було долучено графічних матеріалів, на яких було б зазначено бажане місце розташування такої земельної ділянки.

За таких обставин суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку, що оскільки при зверненні до органу місцевого самоврядування із заявою щодо надання у власність земельної ділянки позивач не дотримався вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, рішення від 28 січня 2016 року є правомірним.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновок суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 220?, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді К.Г. Леонтович

Т.А. Чумаченко