Справа № 805/637/16-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - Жаботинська Світлана Володимирівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року справа №805/637/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Борисов А.А., за участю представника відповідача 1 Задоєнко О.В., представника відповідача 2 Томазенко О.А., розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у справі № 805/637/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Донецькій області (відповідач 1), Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Донецькій області ( відповідач 2) про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 1 грошову допомогу при звільненні в сумі 67318, 13 грн. та стягнути з відповідача 1 середній заробіток за весь час затримки виплати грошової допомоги, виходячи із середньоденної заробітної плати - 285, 55 грн., починаючи зі діня звільнення-07.10.2015 року і до дня ухвалення Постанови суду ( а.с. 3-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при звільненні позивача з органів внутрішніх справ йому не були виплачені належні суми грошового забезпечення, зокрема, не була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, що передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже, з позивачем не проведено остаточний розрахунок при звільненні.

Крім того, вказує на те, що у зв'язку з затримкою виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у останнього виникло право вимагати здійснення відповідачем виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Волноваський РВ ГУМВС України в Донецькій області ( а.с. 29).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 67 318 (шістдесят сім тисяч триста вісімнадцять) грн 13 коп.

Стягнуто з Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення у розмірі 37 407 (тридцять сім тисяч чотириста сім) грн 05 коп.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 1.6 Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Також, згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (включно). Згідно правової позиції Європейського Суду з прав людини у справі «Сук проти України» органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та закрити провадження по справі, у зв'язку з виплатою одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що одноразова грошова допомога до структури грошового забезпечення не входить. Виплата зазначеної одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється Міністерством внутрішніх справ України за рахунок коштів Державного бюджету України. Зазначає, що позивачу вже виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 67318, 13 грн. Крім того, вказує на те, що положення Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши письмові матеріали справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, колегія суддів встановила наступне.

Позивач з 01.11.2014 року по час звільнення - 07.10.2015 року займав посаду заступника начальника районного відділу-начальника кримінальної міліції Волноваського РВ ГУМВС в Донецькій області та перебував у званні підполковника міліції.

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 01 жовтня 2015 року № 293 о/с підполковника міліції ОСОБА_4 - заступника начальника районного відділу - начальника кримінальної міліції Волноваського районного відділу з 07 жовтня 2015 року, встановивши у вересні 2015 року премію у розмірі 123%, звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком) у запас (а.с. 7).

Згідно з витягом з наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 04 січня 2016 року № 2 о/с лк вислуга років позивача становить на 07 жовтня 2015 року у календарному обчисленні - 29 років 00 місяців 21 день, у пільговому обчисленні - 31 рік 05 місяців 29 днів, для виплати грошової допомоги - 23 роки 07 місяців 11 днів на підставі розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_4 ( а.с. 6).

Відповідно довідки Волноваського РВ ГУ МВС України в Донецькій області від 14 січня 2016 року № 282 грошове забезпечення за останні 6 місяців встановлює середній розмір грошового забезпечення за останні повні два місяці у сумі 5 996,51 грн., а також суму нарахованої грошової допомоги згідно наказу від 04 січня 2016 року № 2 о/с лк, яка складає 67 318,13 грн. (а.с. 8).

Згідно довідки від 06.05.2016 року станом на 11.04.2016 року позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 67318, 13 грн. згідно платіжного доручення № 18 від 11.04.2016 року ( а.с. 68).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) (в редакції на час спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), пункт 64 «а» встановлює, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

Статтею 19 Закону України «Про міліцію» передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення врегульовано Законом України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» № 114.

Відносини щодо умов, норм і порядку пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Як вбачається зі змісту частини першої статті 9 Закону № 2262 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету

України, передбачених на їх утримання ( ч. 4 ст. 9 зазначеного вище Закону).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - Постанова КМУ № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499), пункт 1.6 якої визначає, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як зазначалось вище, Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 01 жовтня 2015 року № 293 о/с підполковника міліції ОСОБА_4 - заступника начальника районного відділу - начальника кримінальної міліції Волноваського районного відділу з 07 жовтня 2015 року, встановивши у вересні 2015 року премію у розмірі 123%, звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком) у запас (а.с. 7).

Вислуга років позивача становить на 07 жовтня 2015 року у календарному обчисленні - 29 років 00 місяців 21 день, у пільговому обчисленні - 31 рік 05 місяців 29 днів, для виплати грошової допомоги - 23 роки 07 місяців 11 днів на підставі розрахунка вислуги років на пенсію ОСОБА_4 ( а.с. 6).

Відповідно довідки Волноваського РВ ГУ МВС України в Донецькій області від 14 січня 2016 року № 282 грошове забезпечення позивача за останні 6 місяців становить: нарахування грошового забезпечення 34534, 83 грн., нарахування грошової винагороди по АТО 20660, 04 грн., середній розмір грошового забезпечення за останні повні два місяці становить 5 996,51 грн., сума нарахованої грошової допомоги згідно наказу від 04 січня 2016 року № 2 о/с лк складає 67 318,13 грн. ( а.с. 8).

Відповідно довідки від 06.05.2016 року станом на 11.04.2016 року позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 67318, 13 грн. згідно платіжного доручення № 18 від 11.04.2016 року ( а.с. 68).

Тобто, на час прийняття рішення судом першої інстанції позивачу фактично виплачена одноразова грошова допомога, яка є предметом спору.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошової допомоги при звільненні в сумі 67318, 13 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача 2 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд України при тлумаченні положень ст. 3 Кодексу законів про працю України, 18 Закону України «Про міліцію» вказав, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі (постанова від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15).

Наведений висновок суду узгоджується і з положеннями, що містяться у п. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верхового Суду України "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24 грудня 1999 року № 13, якими визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Разом з тим, зазначеними вище нормативними актами, а саме Законом України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» № 114, не врегульовано порядок відшкодування середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільнення працівника органів внутрішніх справ.

Лише в пункті 1.18 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. N 499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 205/14896, зазначено, що у разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

В той же час такий порядок визначений Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП).

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи вище згадані норми матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, зазначає Верховний Суд України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.

Дана позиція також зазначена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2016 року у справі № К/800/28525/15.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 01 жовтня 2015 року № 293 о/с підполковника міліції ОСОБА_4 - заступника начальника районного відділу - начальника кримінальної міліції Волноваського районного відділу з 07 жовтня 2015 року звільнено.

Згідно довідки № 282 від 14.01.2016 року відповідачем 2 позивачу нарахована грошова допомога у сумі 67318, 13 грн. ( а.с. 8).

Суду не надано доказів на підтвердження того, що у день звільнення позивач не працював, відповідно остаточний розрахунок с позивачем мав бути здійснений 07 жовтня 2015 року.

Проте в день звільнення з ним розрахунок проведено не було.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи при звільненні позивачу не була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 67 318,13 грн. За матеріалами справа вказана допомога була сплачена позивачу 11 квітня 2016 року.

Тобто, остаточний розрахунок з позивачем здійснений відповідачем саме 11 квітня 2016 року.

Таким чином, оскільки грошова допомога нарахована відповідачем 2 і при звільненні не сплачена, то останній повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки виплати грошової допомоги.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

При вирішенні судом першої інстанції вимог стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошової допомоги невірно зазначено кількість робочих днів затримки в період 07 жовтня 2016 року по день фактичної виплати (11 квітня 2016 року).

Затримка виплати грошової допомоги становить 130 днів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 24.09.2015 року по 07.10.2015 року перебував на лікарняному.

Останні два календарні місяці роботи позивача - липень, серпень 2015 року.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» кількість робочих днів у липні 2015 року становить 23 дні, у серпні 2015 року становить 20 днів.

Так, середньоденна заробітна плата складає: 5994,03 грн. (липень 2015 року ) + 5994,03 грн. (серпень 2015 року) : 43 робочі дні за два місяці (23 робочі дні у липні 2015 року та 20 робочих днів у серпні 2015 року) = 278 грн. 80 коп.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів в період з 07 жовтня 2016 року по день фактичного з позивачем (11 квітня 2016 року) становить 130 днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 36244, 00 грн. ( 278, 80 грн. *130 дней).

Щодо вимог апелянта про закриття провадження у справі, у звязку з виплатою одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає, що підстави для закриття провадження у справі визначені ст. 157 КАС України та серед цих підстав відсутні підстави зазначені апелянтом.

Таким чином, підстави для закриття провадження у справі у суду відсутні.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Донецькій області - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у справі № 805/637/16-а - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Донецькій області, Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Донецькій області про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 36244 (тридцять шість тисяч двісті сорок чотири) грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області грошової допомоги при звільненні в сумі 67318, 13 грн. - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Повний текст виготовлено 28 липня 2016 року.

Головуючий суддя С.В.Жаботинська

Судді І.А.Васильєва

Е.Г.Казначеєв