Справа № 826/23640/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 липня 2016 року № 826/23640/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.10.2015 р. № 4186/26-59-17-05,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просить визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 4186/26-59-17-05 від 07.10.2015 р., винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на підставі акту камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету № 1562/26-59-17-05- від 23.09.2015 р. в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 14 444,61 грн. у зв'язку із несвоєчасною сплатою визначених податкових зобов'язань, згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік (№ від 30.04.2014 р.) та присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, здійснені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 2480,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було отримано дохід не від здійснення підприємницької діяльності, а у вигляді заробітної плати, отриманої від нерезидента, що відображено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, а, отже, сплата податку з доходів фізичних осіб з отриманого позивачем доходу повинна здійснюватися в загальному порядку для сплати податку з доходів фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що позивачем було допущено затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 72 396,32 грн. у зв'язку із чим її зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 %, що становить 14 479,26 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 18.01.2016 року, за згодою сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб.

Перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст. 57, пп. 177.5.1, п. 177.5 ст. 177, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, платником протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що є ФОП та самозайнятими особами в частині:

- несвоєчасної сплати (авансові платежі) протягом листопада 2012 року на загальну суму 173,25 грн.;

- несвоєчасності сплати визначених податкових зобов'язань згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік (№ від 30.04.2014 р.) на загальну суму 72 223,07 грн.

Так, сплата авансових платежів у сумі 173,25 грн. відбулася 19.02.2013 р., що вчинено із затримкою сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на 95 днів (дата виникнення податкового боргу 15.11.2012 р.).

Сплата авансових платежів у сумі 72 223,07 грн. відбулася 30.04.2014 р., що вчинено із затримкою сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на 88 днів (дата виникнення податкового боргу 30.04.2014 р.).

За результатами перевірки складено акт № 1565/26-59-17-05- від 23.09.2015 р. та винесено податкове повідомлення-рішення від 07.10.2015 р. № 4186/26-59-17-05, яким за затримку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 72 396,32 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, визначеного ст. 126 Податкового кодексу України, а саме: 14 479,26 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві надано відповідь від 02.10.2015 р. № 10489/З/26-59-17-05-31, якою висновки за результатами перевірки щодо нарахувань штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно до пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

З аналізу наведених норм слідує, що чинне законодавство виділяє строки подання податкової декларації та сплати податкового зобов'язання для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

При цьому п. 177.6 ст. 177 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Таким чином, для правильного визначення норм, які підлягають застосуванню при поданні декларації та сплаті узгодженого податкового зобов'язання необхідним є з'ясування джерела отримання доходу від провадження господарської діяльності або від провадження діяльності, відмінної від обраних видів підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на те, що позивачем порушено строки сплати узгоджених податкових зобов'язань фізичних осіб-підприємців, що перебувають на загальній системі оподаткування, передбачених пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 175 Податкового кодексу України, у зв'язку із чим їй нараховано штрафні санкції у сумі 14 479,26 грн., з яких 34,65 грн. за несвоєчасну сплату авансових платежів протягом листопада 2012 року та 14 444,61 грн. за несвоєчасну сплату визначених податкових зобов'язань, згідно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік.

З матеріалів справи вбачається, що штрафні санкції у сумі 34,65 грн., нараховані у зв'язку з несвоєчасною сплатою авансових платежів протягом листопада 2012 року на загальну суму 173,25 грн. позивачем не заперечуються.

Разом з тим, позивач не погоджується з рішенням відповідача в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 14 444,61 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою визначених податкових зобов'язань згідно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік (№ від 30.04.2014 р.).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована 31.03.2003 р. як фізична особа-підприємець за № 2 009323. Однак, з 2012 року підприємницька діяльність фактично не ведеться, доходи від підприємницької діяльності не отримуються.

В 2013 році позивачем отримано дохід у вигляді заробітної плати, одержаної від нерезидента (іноземний дохід) в сумі 40 310 Євро, що на дату подання податкової декларації за 2013 рік було еквівалентно 425 604,20 грн. Сума визначеного податку з доходів фізичних осіб склала 72 352,72 грн., які були перераховані до державного бюджету платіжним дорученням № 1 від 28.07.2014 р. (72 402,72 грн.).

30.04.2014 р. позивачем подано до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи, в якій в рядку 01 визначено суму нарахованого доходу 425 604,20 грн., та суму податку у розмірі 72 352,72 грн., який підлягає сплаті платником самостійно. Зокрема, в рядку 01.06 вказаний дохід визначено позивачем як іноземний.

Окрім того, дохід у розмірі 72 352,72 грн. включено до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих із джерел за межами України (додаток № 4 до рядка 01.06 податкової декларації про майновий стан та доходи).

З пояснень позивача вбачається, що вказаний дохід вона отримала не від підприємницької діяльності, а як заробітну плату, одержану від нерезидента, що відображено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Разом з тим, позивач, класифікуючи отриманий дохід як «заробітна плата» не надала жодних доказів перебування у трудових відносинах із фірмою-нерезидентом чи доказів виконання інших робіт ніж передбачено обраним нею видом підприємницької діяльності (надання секретарських послуг та послуг з перекладу), що надало б суду можливість ідентифікувати отриманий нею дохід як «інший дохід», тобто інший, ніж від провадження підприємницької діяльності у межах обраного нею виду діяльності, а відтак у суду відсутні достатні докази для ідентифікації доходу як «інший дохід», а тому отриманий позивачем дохід має оподатковуватися за правилами, встановленими пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 175 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку, що винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на підставі акту камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету № 1562/26-59-17-05- від 23.09.2015 р. податкове повідомлення-рішення від 07.10.2015 р. № 4186/26-59-17-05 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 14 444,61 грн. є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи досліджені судом фактичні обставини справи у сукупності у взаємозв'язку з нормами чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук