Справа № 826/23447/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2016 року № 826/23447/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до треті особиКиївської міської ради, Київської міської державної адміністрації Виконавчий орган Київської міської ради, Голова Київської міської ради Кличко Віталій Володимирович, Голова Київської міської державної адміністрації Кличко Віталій Володимирович, ОСОБА_3
про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача виконавчий орган Київської міської ради, Голова Київської міської ради Кличко Віталій Володимирович, Голова Київської міської державної адміністрації Кличко Віталій Володимирович, ОСОБА_3 про визнання незаконним, нечинним з дати прийняття та скасування розпорядження виконуючого обов'язки Київської міської ради №210 від 06.03.2015, зареєстроване Головним управлінням юстиції у місті Києві 23.03.2015 №43/1154, «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2016 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Київську міську державну адміністрацію.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване розпорядження прийнято неналежним органом, у якому відсутні такі повноваження. Крім того, за твердженням позивача, таке розпорядження підписано особою, яка працює в комерційній фірмі.

Під час судового розгляду справи представником позивача заявлені позовні вимоги підтримано у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач - Київська міська рада - проти задоволення позовних вимог заперечувала,вказавши про те, що остання прав та охоронюваних законом інтересів позивача у спірних правовідносинах не порушувала, оскільки оскаржуване розпорядження Київською міською радою не приймалось.

У письмових запереченнях Київської міської державної адміністрації зазначено, що виконавчий орган Київської міської ради, функції якого виконує Київська міська державна адміністрація, створений на виконання положень Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ». При цьому, функції з встановлення тарифів на комунальні послуги, у відповідності до положень пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», покладено саме на виконавчі органи міських рад, яким і прийнято оскаржуване розпорядження.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.03.2015 №210 «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» на виконання пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанов Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», від 28.12.1992 №731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», з метою надання послуг на належному рівні, для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій, в межах функцій органу місцевого самоврядування внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2014 №1078, зареєстрованим в Головному управлінні юстиції у місті Києві 20.10.2014 за №42/1095, виклавши їх в новій редакції, що додається.

Вважаючи прийняття вказаного розпорядження виконавчим органом Київської міської ради, як неналежним органом, безпідставним, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень визначені у положеннях статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині (ч. 8 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

В даному випадку ОСОБА_1 є громадянином України, мешкає у місті Києві і може користуватися комунальними послугами.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», система місцевого самоврядування у місті Києві включає: територіальну громаду міста; міського голову; міську раду; виконавчий орган міської ради; районні ради (у разі їх утворення); виконавчі органи районних у місті рад; органи самоорганізації населення.

Київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам (ст. 10 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

У силу ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

При цьому, п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначено, що міська та районні в місті Києві ради протягом місяця після набрання чинності цим Законом вирішують питання щодо формування власних виконавчих органів на базі відповідних державних адміністрацій, які паралельно виконують функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.2003 №21-рп/2003 зазначено, що у частині другій статті 118 та частині другій статті 140 Конституції України встановлено, що особливості здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, які відповідно до частини третьої статті 133 мають спеціальний статус, визначаються окремими законами України, і до прийняття таких законів виконавчу владу в цих містах здійснюють відповідні державні адміністрації (пункт 10 розділу XV «Перехідні положення»). Отже, Конституція України уповноважила визначити законом, якими мають бути особливості здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в місті Києві порівняно із загальним порядком здійснення виконавчої влади в областях і районах та із загальним порядком здійснення місцевого самоврядування в інших, ніж міста Київ та Севастополь, населених пунктах.

Закон України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначив спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України.

Однією з особливостей здійснення виконавчої влади і місцевого самоврядування в місті Києві є зосередження у Київській міській державній адміністрації функцій у сферах виконавчої влади і місцевого самоврядування. Безпосередньо функції у сфері виконавчої влади реалізуються спеціально уповноваженими посадовими особами Київської міської державної адміністрації. Функції місцевого самоврядування здійснюють посадові особи, зокрема заступники Київського міського голови з питань здійснення самоврядних повноважень тощо (статті 14, 16 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ»).

При здійсненні повноважень у сфері виконавчої влади Київська міська державна адміністрація є підзвітною та підконтрольною Кабінету Міністрів України. При здійсненні повноважень місцевого самоврядування Київська міська державна адміністрація як виконавчий орган є підконтрольною, підзвітною і відповідальною перед Київською міською радою (частина сьома статті 118 Конституції України, частина друга статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, створення в місті Києві єдиного в організаційному відношенні органу, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади і який з питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, є підзвітним і підконтрольним відповідній раді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади (Кабінету Міністрів України), відповідає положенням частин першої, другої статті 118, частин першої, другої статті 140 Конституції України. Створення такого органу також узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування, яка визначає місцеве самоврядування як право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою державних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення (пункт 1 статті 3).

З огляду на викладене, Київська міська державна адміністрація, як виконавчий орган Київської міської ради, з моменту свого створення паралельно виконує функції органу місцевого самоврядування та місцевого органу виконавчої влади.

У свою чергу, нормативно-правовим актом, який, відповідно до Конституції України, визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, згідно з пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження, серед яких визначено встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Крім того, приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, у тому числі, належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відтак, з вказаних законодавчих положень вбачається, що до повноважень Київської міської державної адміністрації, як виконавчого органу Київської міської ради належать повноваження в частині встановлення тарифів на комунальні послуги, що і було зроблено у відповідності до оскаржуваного рішення.

Щодо тверджень позивача про підписання додатків до оскаржуваного розпорядження особою, у якої відсутні такі повноваження, суд зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, додатки останнього підписано керівником апарату ОСОБА_3

У відповідності до п. 4.4 глави 4 розділу VII Регламенту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.10.2013 №1810, додатки до розпоряджень підписує керівник апарату.

У той же час, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.08.2014 №147, керівником апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) призначено ОСОБА_3, відтак, останній, згідно з положеннями Регламенту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), наділений повноваженнями на підписання додатків до оскаржуваного розпорядження.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відсутність, виходячи із заявлених предмету та підстав позову, правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур