Справа № 805/1075/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року справа №805/1075/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 р. у справі № 805/1075/16-а (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому з урахуванням уточнення просило, скасувати податкове повідомлення - рішення № від 23.10.2015 року (а.с.5-6, 149).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року задоволено позовні вимоги. Суд першої інстанції скасував податкове повідомлення - рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № від 23.10.2015 року (а.с.202-203).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.205).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Слов'янською ОДПІ було проведено виїзну планову перевірку позивача, якою встановлено, що у власності позивача знаходилось нерухоме майно-виробничі будівлі паливної бази за адресою: АДРЕСА_1, на неприватизованій земельній ділянці. Рішенням Слов'янської міської ради від 26.12.2012 року земельну ділянку було передано позивачу в оренду для функціонування виробничих будівель паливної бази. Рішення Слов'янської міської ради від 26.12.2012 року втратило чинність на підставі рішення міської ради від 13.12.2013 року, у зв'язку з переходом права власності на виробничі будівлі паливної бази. Апелянт зазначив, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. За даними Державного земельного кадастру, позивач у вересні 2013 року звернувся з заявою про реєстрацію даної земельної ділянки, реєстрацію було здійснено 03.10.2013 року та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Тобто, підставою для нарахування земельного податку є вказані дані, що відповідає вимогам статтей 286, 287 Податкового кодексу України.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» є юридичною особою, перебуває на обліку в Слов'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, як платник податків, юридична адреса: 84105, донецької області, м. Слов'янськ, вул. Чубаря, 4/55.

14 жовтня 2011 року між ВАТ «Облпаливо» (Продавець) та ТОВ «Зовнішпромресурси» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно, а саме: виробничі будівлі паливної бази, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 34142584 (п.1.1 Договору). З п.1.1.1 Договору, нерухоме майно розташоване на неприватизованій земельній ділянці площею 1,6969 га. з кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с.126).

На підставі зазначеного договору за позивачем було зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно (а.с.127-129).

Рішенням Слов'янської міської Ради від 26 грудня 2012 року № 30-XXXVIII-6 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, в частині складенні документів,що посвідчують право на земельну ділянку щодо відведення її в оренду ТОВ «Зовнішпромресурси», позивачу було передано в оренду земельну ділянку терміном на 10 років площею 1,6969 га (кадастровий НОМЕР_1) для функціонування виробничих будівель паливної бази за адресою: АДРЕСА_1, із земель промисловості Слов'янської міської ради (а.с.188).

22 січня 2013 року позивачем до відповідача подано Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, якою визначена сума податку за землю за 2013 рік у сумі по 3529,13 грн щомісяця за період січень - листопад та 3529,10 грн у грудні (а.с.171-175).

15 жовтня 2013 року між ТОВ «Зовнішпромресурси» (Продавець) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність виробничі будівлі паливної бази, що знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці Слов'янської міської Ради загальною площею 1,6969 га, кадастровий НОМЕР_1. За пунктом 6 Договору, право власності на виробничі будівлі паливної бази, що відчужуються, виникає у покупця з дня державної реєстрації (а.с.130-132)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2013 № 10871666, 15 жовтня 2013 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2013 року зареєстровано право власності на виробничі будівлі паливної бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.184-187).

Рішенням Слов'янської міської Ради № 172-LIV-6 від 13 грудня 2013 року визнано таким, що втратило чинність рішення Слов'янської міської Ради № 30-XXXVIII-6 від 26 грудня 2012 року (а.с.189).

04 листопад 2013 року позивачем до відповідача була подана уточнююча декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, якою позивачем самостійно визначено зобов'язання з плати за землю за 2013 рік на загальну суму 33469,81 грн., 3529,13 грн. щомісяця за період січень - вересень та 1707,64 грн. у жовтні (а.с.177-183).

Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області в період з 11 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року проведено виїзну планову перевірку ТОВ «Зовнішпромресурси» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 та іншого законодавства, за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та інших податків за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2013 по 31.12.2014 (а.с.8-73). За результатами перевірки складено акт від 02 жовтня 2015 року № 744/22-02/31045999, висновками якого, зокрема, встановлено порушення ст. 269, 270, п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п. 286.1 п. 286.2 ст. 286, п. 287.1 п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено плата за землю за земельну ділянку площею 1,6969 га., розташованою за адресою: АДРЕСА_1, за період з 01.01.2013 по 12.12.2013 у сумі 6716,73 грн. (а.с.72)

23 жовтня 2015 року Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 23.10.2015 року, яким, згідно п.п. 54.3.2 п.54.3 ст.54, п.123.1 ст.123 Податкового кодексу, на підставі акту перевірки від 02.10.2015 № 744/22-02/31045999, за порушення ст. 269, 270, п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п. п. 286.2 ст. 286, п. 287.1 п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, позивачу визначено суму грошового зобов'язання з плати за землю в сумі 8395,91 грн, з яки за основним платежем 6716,73 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1679,18 грн (а.с.7).

Позивач, не погодившись с прийнятим податковим повідомленням - рішенням, звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області зі скаргою від 06.11.2015. Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.01.2016 № 97/10/05-99-10-03-12-1, податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.133-141).

Також, позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення - рішення і рішення, прийняте за розглядом первинних скарг. Рішенням Державної фіскальної служби України від 01.04.2016 № 7028/6/99-99-10-01-02-25, податкове повідомлення - рішення та рішення, прийняте за розглядом первинних скарг залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.142-144).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 15 жовтня 2013 року право власності на будівлі, для функціонування яких Слов'янською міською Радою було надано в оренду вказану земельну ділянку, перейшло до іншої особи, а тому у останнього з вказаної дати виник обов'язок зі сплати плати за землю, та з цієї дати позивач перестав користуватись земельною ділянкою, тобто, позивачем у відповідності до вимог законодавства визначено суму плати за землю, а спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірне регулюється нормами Податкового кодексу України та Земельного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

За підпунктами 14.1.72 - 14.1.74 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу). Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У частинах 1 та 2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу, Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України. За статтею 378 цього Кодексу право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити платника земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

За пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, у редакції на час укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на нерухоме майно, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. У випадку, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, при цьому документом, який посвідчує право на землю є відповідні документи, які видавалися при її наданні.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, в редакції на час спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що обов'язок здійснювати оплату земельного податку виникає у осіб, які набули право власності на будівлю, споруду або їх частину саме з моменту реєстрації права власності на таке нерухоме майно, тобто, є неважливим чи оформлено за власником нерухомості у встановленому законом порядку право власності чи право користування на земельну ділянку, яка розташована під об'єктами нерухомості чи ні, оскільки, оформлення права власності, або права користування земельною ділянкою може тривати певний час, а власник нерухомості, фактично користуючись земельною ділянкою, зобов'язаний сплачувати земельний податок за таке користування.

З врахуванням викладеного, оскільки 15.10.2013 року право власності на будівлі розташовані на земельній ділянці перейшло до іншої особи, то з цієї дати до вказаної особи перейшов і обов'язок із сплати податок за земельні ділянки, як безпосереднього користувача земельної ділянки .

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач визначаючи порушення позивачем діючих норм Податкового кодексу України, на час здійснення перевірки, навіть не пересвідчився та не надав доказів щодо наявності зареєстрованої земельної ділянки за позивачем, оскільки, як вбачається з відповіді відділу Держземагенства у м. Слов'янську, відомості станом на 21.09.2015 щодо реєстрації права власності у Державному земельному кадастрі відсутні (а.с.193). Відомостей щодо реєстрації земельної ділянки за позивачем у Державній реєстраційній службі України яка здійснює з 01.01.2013 року реєстрацію речового права відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вірного визначення позивачем в уточнюючій податковій декларації з плати за землю за 2013 рік суму плати за землю та відповідно протиправність податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог матеріального та процесуального права, тому залишається без змін, а апеляційна скарга відповідача - без задоволення з викладених в даній ухвалі підстав.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 р. у справі № 805/1075/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 р. у справі № 805/1075/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Е.Г. Казначеєв

Судді І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська