Справа № 815/1051/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1051/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд колегією в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

суддів Глуханчука О.В., Тарасишиної О.М.;

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина Військово-Морських Сил Збройних Сил України А 1420, про визнання незаконним та скасування наказів № 27 КП від 09.02.2016 року та № 124 від 10.02.2016 року, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

СУТЬ СПОРУ:
Позивач звернувся з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Військова частина Військово-Морських Сил Збройних Сил України А 1420, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ Міністра оборони України генерала армії України Полторака С.Т. № 27 КП від 09.02.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ; визнати незаконним та скасувати наказ Міністра оборони України генерала армії України Полторака С.Т. № 124 від 10.02.2016 року щодо звільнення з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу ЗСУ з 09.02.2016 року; поновити у військовому званні молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ; поновити перебування молодшого лейтенанта ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 по посаді командира групи спеціальних операцій військової частини та стягнути грошове забезпечення по день поновлення на військовій службі; судові витрати (судовий збір) стягнути з відповідача; постанову направити до негайного виконання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Наказом Міністра оборони України Генерала армії України С.Т. Полторака № 27-КП від 09.02.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності було вирішено на командира групи спеціальних операцій водолазного спеціаліста військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання.

10.02.2016 року було видано наказ Міністра оборони України № 124 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу ЗСУ з 09.02.2016 року.

Позивач не погоджується з наказами № 27 КП від 09.02.2016 року та № 124 від 10.02.2016 року, вважає їх незаконними та такими, що належать до скасування.

Оскільки в судовому засіданні, що було призначене на 25.07.2016 року, позивач, представник позивача та представник відповідача не заявляли клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів, представник третьої особи до судового засідання не з`явився, суд на підставі ст.122 та ст.128 КАС України вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України з 1999 року та на момент виникнення спірних правовідносин перебував у званні молодшого лейтенанта, командира групи водолазного спеціаліста команди спеціальних операцій 801 окремого загону боротьби з підводно-диверсійними силами та засобами Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

09.02.2016 року Міністром оборони України Генералом армії України С.Т. Полтораком було видано наказ № 27-КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

В наказі від 09.02.2016 року № 27 КП встановлено, що 24.01.2016 року біля 2 години 20 хвилин військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 скоєно дорожньо-транспортну пригоду на регульованому перехресті вулиць Преображенська та Троїцька в м. Одеса на автомобілі «Mitsubishi Pajero» (держаний номер 6966 RR). Із місця події ОСОБА_1 зник.

Біля 4 години 05 хвилин до КПП-3 в/ч НОМЕР_2 прибув автомобіль «Mitsubishi Pajero», яким керував військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_1 , з трьома військовослужбовцями цієї ж військової частини.

У результаті порушення правил проїзду на територію в/ч НОМЕР_2 через КПП-3 військовослужбовцем ОСОБА_1 (ненадання відповідних перепусток, небажання представити багажник автомобіля для огляду) виникла суперечка з добовим нарядом.

Черговий КПП-3 старший матрос ОСОБА_2 намагався заспокоїти порушників, але вони не вгамувалися та застосували фізичну силу до осіб добового наряду частини, намагалися заволодіти їх штатною зброєю.

У цей час до приміщення КПН-3 прибув черговий в/ч НОМЕР_2 капітан ОСОБА_3 та намагався заспокоїти порушників.

Після невдалих спроб вгамувати емоційність та знизити агресивність військовослужбовців капітан ОСОБА_3 зробив попереджувальні постріли після чого порушники намагалися продовжити рух на територію військової частини.

З метою затримання порушників та запобігання наїзду на військовослужбовців добового наряду капітан ОСОБА_3 здійснив декілька пострілів по колесах автомобіля «Mitsubishi Pajero».

Біля 5 години на КПП -3 в/ч НОМЕР_2 прибуло командування військової частини НОМЕР_1 , представники військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі ЗСУ) та Національної поліції України з метою вжиття відповідних заходів щодо припинення правопорушення.

Учасників правопорушення було доставлено у медичний заклад для проведення медичного освідчення, за результатами якого було виявлено, що військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Після цього вказаних військовослужбовців було доставлено до в/ч НОМЕР_1 для надання відповідних пояснень.

В зв`язку з цим Міністром оборони України Генералом армії України С.Т. Полтораком було вирішено на командира групи спеціальних операцій водолазного спеціаліста військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання, оскільки своїми ганебними вчинками молодший лейтенант ОСОБА_1 дискредитував високе звання офіцера Збройних Сил України, знехтував честю і гідністю військовослужбовців, які ціною свого життя та здоров`я захищають незалежність української державності на Сході України. Умовами та причинами, які спряли вчиненню офіцером таких правопорушень, є його особиста недисциплінованість, недотримання ним вимог військових статутів.

Наказом Міністра оборони України Генерала армії України С.Т. Полторака від 10.02.2016 року № 124 було вирішено відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, колишнього молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира групи - водолазного спеціаліста команди спеціальних операцій 801 окремого загону боротьби з підводно-диверсійними силами та засобами Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільнити з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключити зі списків особового складу Збройних Сил України з 09.02.2016 року.

Також, з приводу зазначеної події Командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наступні накази: від 24.01.2016 року № 135 про проведення службового розслідування за фактом виникнення конфліктної ситуації на КПП-3 на території військової частини НОМЕР_2 ; від 04.02.2016 року № 12 про продовження службового розслідування за фактом виникнення конфліктної ситуації на КПП-3 на території військової частини НОМЕР_2 ; від 15.02.2016 року № 17 про підсумки проведення службового розслідування за фактом виникнення конфліктної ситуації на КПП-3 на території військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з ст.1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Відповідно до вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з ст.49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача, що знаходячись у щорічній відпустці, без факту носіння військової форми одягу, він не підпадає під дію норм Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що викликає сумнів можливості притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення, оскільки вказаними нормами не виключено обов`язку військовослужбовця дотримуватися порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, у період перебування у відпустці.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом. Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Згідно з ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Також, суд не погоджується з доводами позивача, що знаходження його в стані алкогольного сп`яніння було підтверджено значно пізніше і вживання алкогольних напоїв мало місце після подій на КПП-3, оскільки вони є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує висновок лікаря, що міститься у протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 000060 від 24.01.2016 року, а саме станом на 24.01.2016 року о 10:20 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, в протоколі медичного огляду № 000060 від 24.01.2016 року зазначено, що зі слів ОСОБА_1 алкогольних напоїв він не вживав.

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача про обов`язковість проведення службового розслідування, що передує притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Так, відповідно до ст.84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Тобто, зазначена вище норма не встановлює обов`язку проведення службового розслідування до прийняття рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення.

Під час розгляду справи суд встановив, що службове розслідування відносно позивача проводилося, що підтверджується відповідним актом від 15.02.2016 року та наказом від 15.02.2016 року № 17, а також актом комісії № 12.

При цьому, Міністр оборони України Генерал армії України С.Т. Полторак як особа, що користується дисциплінарною владою у повному обсязі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у зв`язку з достатнім висвітленням вчинку позивача у засобах масової інформації та фіксуванням камерами спостереження КПП військової частини НОМЕР_2 , а також перебування у стані алкогольного сп`яніння, 09.02.2016 року прийняв рішення про накладення дисциплінарного стягнення без проведення службового розслідування.

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст.12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, командувач Національної гвардії України користується дисциплінарною владою у повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.

Також, суд не погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем строку, коли дисциплінарне стягнення повинно бути накладене.

Відповідно до ст.87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що відповідно до листа Управління комунікацій та преси Міністерства оборони України від 30.05.2016 року № 352/1/1169, підставами для прийняття оскаржуваних наказів були підготовлені 01.02.2016 року та 02.02.2016 року огляди критичних матеріалів, поширених телевізійними каналами, інформаційними агенціями та Інтернет - виданнями з військових та військово-політичних питань, які особисто були доведені Міністру оборони України.

Тобто, з урахуванням зазначеного, 10-денний строк від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення на час прийняття спірних наказів, не сплив.

Згідно з п. «ж» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Відповідно до п. «в» ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд встановив, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, накази відповідача № 27 КП від 09.02.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та № 124 від 10.02.2016 року «По особовому складу», що прийняті відносно позивача, є обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланням на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати не стягуються.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Кравченко

Судді О.В. Глуханчук

О.М. Тарасишина