Справа № 826/2032/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2016 року № 826/2032/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишин В.М. Качура І.А. , розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С"
до Державної фіскальної служби України

провизнання бездіяльності протиправною та зобо'язати вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (далі - позивач, ТОВ «Текссол-С») звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України) про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо надання податкової консультації в письмовій формі Товариству з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на звернення від 16.12.2015 року та про зобов'язання Державну фіскальну службу України надати податкову консультацію в письмовій формі Товариству з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на звернення від 16.12.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем в порушення п.п. 52.1, 52.3 та 52.5 статті 52 Податкового кодексу України не надана податкова консультація у строки визначені вищевказаними нормами.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, проте письмових заперечень суду не надав.

В судовому засіданні з урахуванням положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Текссол-С» звернулось до ДФС України із запитом від 16.12.2015 № 1612/15-04 про надання індивідуальної податкової консультації в якому просило надати індивідуальну податкову консультацію в письмовій формі стосовно наступних питань:

- чи має право Товариство на включення до складу (збільшення) суми податку на яку Товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним податковим законодавством України, суму податку на додану вартість, факт доплати якої Товариством до Державного бюджету України підтверджується аркушем коригування до відповідної митної декларації, який виданий органом доходів і зборів після 30.06.2015 року, якщо така доплата податку на додану вартість мала місце: а) до 31.01.2015 року включно; б) до 30.06.2015 року включно; в) після 30.06.2015 року?

- чи вимагає чинне податкове законодавство України від Товариства вчинення будь-яких дій після отримання аркушу коригування до відповідної митної декларації з метою включення до складу (збільшення) суми податку, на яку Товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним податковим законодавством України, суми податку на додану вартість, факт доплати якої Товариством до Державного бюджету України підтверджується таким аркушем коригування, який виданий органом доходів і зборів після 30.06.2015 року, якщо така доплата податку на додану вартість мала місце: а) до 31.01.2015 року включно; б) до 30.06.2015 року включно; в) після 30.06.2015 року? Якщо так, то які саме дії та строки мають бути вчинені Товариством?

- який порядок (процедура, дії, строки вчинення таких дій тощо) передбачений чинним податковим законодавством України для Державної фіскальної служби України та/або її відповідних структурних підрозділів для включення до складу (збільшення) суми податку, на яку Товариство має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з чинним податковим законодавством України, суми податку на додану вартість, факт доплати якої Товариством до Державного бюджету України підтверджується аркушем коригування до відповідної митної декларації, який виданий органом доходів і зборів після 30.06.2015 року, якщо така доплата податку на додану вартість мала місце: а) до 31.01.2015 року включно; б) до 30.06.2015 року включно; в) після 30.06.2015 року?

11.02.2016 року відповідачем надано відповідь оформлену листом № 2877/6/99-99-19-03-02-15 в якому ДФС України, посилаючись на положення Податкового кодексу України (з урахуванням внесених змін Законом України від 16.07.2015 року № 643-VII), Постанову Кабінету України, якою затверджено Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість від 16.10.2014 року № 569, зазначивши, що під час обрахунку показника ЕМитн використовуються митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації, складені, починаючи з 1 липня 205 року. Також відповідач зазначив, що ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН та проінформовано про право платника податку отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка, а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що надана інформація ДФС України на запит позивача не містить по суті відповіді на поставлені позивачем питання, а тому позивач наполягав на задоволенні адміністративного позову повністю.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд, керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень, Окружний адміністративний суд міста Києва досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність оскаржуваної бездіяльності чинному законодавству.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

За приписами п. 52.1 ст. 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

У пункті 53.1 ст. 53 цього Кодексу визначено наслідки застосування податкових консультацій, а саме: не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Суд вважає за необхідне вказати, що при наданні податкової консультації контролюючий орган має не лише проаналізувати усі норми, що регулюються спірні правовідносин, та норми, на які посилається заявник у своєму зверненні з урахуванням тих чи інших обставин, але й дослідити додані до звернення документи, в тому числі із можливим витребуванням додаткових документів в рамках строку розгляду такого виду звернення.

Право на оскарження податкової консультації до суду та правові наслідки такого розгляду закріплені в нормах п. 53.3. ст. 53 ПК України, в силу яких платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (абз. 2 п. 53.3. ст. 53 ПК України).

З контексту наведеної норми п. 53.3. ст. 53 ПК України вбачається, що податкова консультація може бути визнана такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства в судовому порядку в разі її суперечності нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Як вказувалось вище, строк надання податкової консультації закріплений положеннями п. 52.1 ст. 52 ПК України та становить 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Згідно штемпеля вхідної кореспонденції Державної фіскальної служби України запит про надання індивідуальної податкової консультації від ТОВ «Текссол-С» отримано відповідачем 17.12.2015 року. Тобто, аналіз викладеного свідчить, що в силу вищевказаних приписів Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний був надати безоплатно консультацію з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства ТОВ «Текссол-С» у строк до 18.01.2016 року, оскільки 16.01.2016 року - вихідний день (субота).

Також як вказувалось вище, відповідачем була надана відповідь на звернення позивача 11.02.2016, тобто з пропуском 30-денного строку встановленого положеннями п. 52.1 ст. 52 ПК України.

При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані обґрунтовані докази бездіяльності відповідача щодо ненадання податкової консультації на запит ТОВ «Текссол-С» у строк до 18.01.2016 року.

Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача щодо відсутності правових наслідків ненадання відповіді на запит про надання податкової консультації у строки встановлені чинним законодавством, оскільки Податковим кодексом України чітко передбачений обов'язок контролюючого органу надання податкової консультації з тих питань, що належать до їх повноважень.

А тому враховуючи, що відповідачем необґрунтовано належними та допустимими доказами підстави ненадання податкової консультації у передбачений п. 52.1 ст. 52 Податкового кодексу України 30-денний строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо надання податкової консультації в письмовій формі Товариству з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на звернення від 16.12.2015 року.

Крім того, за наслідками дослідження відповіді наданої ДФС України на запит позивача від 16.12.2015 року, суд приходить до висновку, що надана відповідь не розкриває суті поставлених питань, а тому суд вважає за доцільне зобов'язати Державну фіскальну службу України надати податкову консультацію в письмовій формі Товариству з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на звернення від 16.12.2015.

Судом також враховано зміст Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді та здійснення відповідачами дискреційних повноважень при реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Проте, втручання в даному випадку в дискреційні повноваження відповідача є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктами владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість вчиненої бездіяльності, в той час позивачем надано достатньо належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С».

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо надання податкової консультації в письмовій формі Товариству з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на звернення від 16.12.2015 року.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України надати податкову консультацію в письмовій формі Товариству з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на звернення від 16.12.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Головуючий суддя В. І. Келеберда

Судді В. М. Данилишин

І. А. Качур