Справа № 809/692/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. № 809/692/16

10 год. 30 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Карабин М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги мотивував тим, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що оскаржуваним рішенням від 30.05.2016 року до ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції за порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Вважає, що штрафні санкції до позивача застосовано безпідставно, а рішення суб'єкта владних повноважень про їх застосування є протиправним, оскільки чинним законодавством України визначено обов'язок ведення фізичною особою-підприємцем тільки Книги обліку доходів і витрат, якою не передбачено можливості ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Окрім того звернув увагу суду, що відповідальність за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, може бути застосована виключно до юридичної особи у випадку неведення обліку товарів або його ведення з порушенням визначеного законом порядку. З огляду на зазначене вважає, що штрафні санкції застосовані до позивача безпідставно, а винесене рішення протиправним. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заявлений позов не визнала з мотивів, викладених в письмовому запереченні. Суду пояснила, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вважає, що Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією правомірно застосовано до ОСОБА_3 штрафні санкції за порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Зазначила, що положеннями Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено обов'язок суб'єктів господарювання вести в порядку, встановленому чинним законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Вважає, що Коломийська оДПІ діяла в межах своїх повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства, а тому твердження позивача про протиправність податкового повідомлення-рішення є необґрунтованим. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 16.05.2016 року Коломийською оДПІ було проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Перевірка проведена відповідно до направлень за №№550, 551 від 13.05.2016 та наказу за №448 від 13.05.2016 року, виданих ГУ ДФС в Івано-Франківській області (а.с.74-75).

За результатами перевірки ГУ ДФС в Івано-Франківській області складено акт за №090074 від 18.05.2016 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог: п.п.1, 2, 12, 13 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", ст.221, п.177.10 ст.177 ПКУ, ст.21-24 Кодексу Законів про працю України та вимог Наказу Міндоходів України від 16.09.2013 року за №481 (а.с. 66-68).

Як встановлено в судовому засіданні позивач відмовився від підпису вищевказаного акту від 18.05.2016 року про що складено акт відмови від підпису та його отримання (зв.ст. а.с.73 ).

На підставі акту перевірки 18.05.2016 року Коломийською оДПІ прийнято в тому числі оскаржуване податкове повідомлення-рішення за № від 30.05.2016 року, згідно з якими позивачу нараховано штрафні санкції в сумі 63 650,1 грн. (а.с. 10).

Судом встановлено, що відповідно до пояснень представників сторін штрафні санкції, нараховані податковим органом за інші порушення, виявлені під час проведення перевірки, були самостійно сплачені позивачем.

Дана обставина відповідно до положень ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягає, як така, що визнається сторонами і в суду не виникає сумніву щодо її достовірності та добровільності визнання.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наслідками судового розгляду суд не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з огляду на нижчевикладене.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання даного Закону.

Відповідно до положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані в тому числі вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно статті 6 Закону облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Здійснивши системний аналіз норм, які визначають правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг суд приходить до висновку, що на фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, чинним законодавством покладено обов'язок ведення обліку товарних запасів, виключно в порядку визначеному законами та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому на переконання суду, поняття «Книга обліку доходів і витрат» та «Облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації» не є тотожними поняттями, це абсолютно різні речі як за змістом, так і за назвою.

Наказом Міністерства доходів і зборів від 16.09.2013 року за №481 затверджено Порядок ведення Книги обліку і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Водночас дослідивши затверджену вищевказаним Порядком форму Книги обліку доходів і витрат, суд дійшов до висновку, що законодавець, встановивши обов'язок ведення обліку товарних запасів, не встановив порядку та способу виконання даного обов'язку, так як жодною графою Книги не передбачено зазначення відомостей про товарні запаси. При цьому Книга ведеться виключно для визначення отриманого чистого доходу за кожен день, а також обчислюється підсумок чистого доходу в цілях оподаткування за кожен звітний період (місяць, квартал, рік).

Відповідно до пункту 6 Порядку самозайняті особи заносять до Книги відомості у графі 5 реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг. Таким чином жодної можливості зазначення у будь-якій графі саме товарних запасів немає.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що належним підтвердженням обліку є накладні на товар, які, як встановлено судом, наявні у позивача, та оформлені з дотриманням встановлених законодавчо вимог і повністю документально підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, зокрема придбання та облік товарних запасів за місцем їх реалізації (а.с.11-43).

Одночасно суд приймає до уваги, що відповідно до пп. 20.1.6. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контроль органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 20.1.14. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право також у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Судом встановлено, що як вбачається з пояснень представника позивача, при проведенні перевірки господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 посадові особи ГУ ДФС в Івано-Франківській області не надсилали жодних вимог про надання первинних документів, які підтверджують факт придбання товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в місці продажу товарів, а також запитів щодо надання документів податкового та бухгалтерського обліку для їх перевірки та можливості зробити висновки з приводу правильності ведення податкового та бухгалтерського обліку.

У свою чергу слід зазначити, що обов'язковість ведення рахунків, в тому числі по товарно-матеріальних цінностях, передбачена та встановлена законодавчо тільки для юридичних осіб, однак для фізичних осіб - підприємців законодавчо такого обов'язку не встановлено.

Так відповідно до рішення Верховного Суду України від 20.01.2015р. у справі № 21-275а 14, висновки якого у подібних правовідносинах згідно з положенням ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та судів України, відповідальність за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, може бути застосована до юридичної особи. Так вищевказана відповідальність може бути застосована лише у тому випадку, коли ця особа не веде облік товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного П(С)БО 9 "Запаси". Сама по собі відсутність на момент перевірки накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані не є підставою для застосування до юридичної особи (а тим більше до фізичної-особи підприємця) фінансових санкцій. Оскільки П(С)БО 9 «Запаси» не поширюється на фізичних осіб-підприємців, то й питання про облік запасів не може стояти. Тож фактично такий підприємець повинен мати лише довідку про внесення місця зберігання до Єдиного oro реєстру, яка пред'являється на вимогу перевіряльників (п. 2.5 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом ДПАУ від 28.05.20С №251).

З урахуванням викладеного, на переконання суду, висновок податкового органу про порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які необліковані у Книзі обліку доходів і витрат є необґрунтованим та протиправним.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що підстави для прийняття оскаржуваного рішення відсутні, а відтак вимоги позивача є правомірними та такими, що повністю відповідають положенням діючого законодавства України, належним чином обґрунтовані, і тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Стосовно судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 636,51 грн.

На підставі ст.ст. 3, 6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п.п. 1, 5, 6 Поряду ведення Книги обліку і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів від 16.09.2013 року за №481, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 30.05.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 636 (шістсот тридцять шість) грн. 51 коп. судових витрат.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 25.07.2016 року.