Справа № 428/6815/16-а
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/6815/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач вказує, що у липні 2014 року у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у Луганській області та необхідністю продовжувати навчання вона була вимушена переміститися з м. Луганська до м. Богуслав, де вона була зареєстрована Богуславським Управлінням праці та соціального захисту населення як особа, що перемістилася з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО. Також їй була надана адресна допомога на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В січні 2015 року вона переїхала до міста Сєвєродонецьк, та з 08.01.2015 року перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради. Допомогу вона отримувала з 06.11.2014 року по 05 березня 2015 року. Надалі виплати їй були припинені оскільки позивач не змогла протягом зазначеного періоду влаштуватися на роботу, в тому числі за допомогою Центру зайнятості. З 1 вересня 2015 року вона була офіційно працевлаштована вчителем початкових класів Сєвєродонецької загальноосвітньої школи № 8 міста Сєвєродонецька Луганської області. Цього ж дня позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради для оформлення виплати адресної допомоги на наступний шестимісячний строк, проте їй було усно відмовлено у оформленні цієї допомоги. 02 лютого 2016 року вона звернулася із письмовим запитом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, в якому просила надати їй інформацію стосовно причин відмови у призначені допомоги на зазначений період. 12.02.2016 року УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради повідомило позивача про причину відмови у призначенні виплат щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін керуючись пунктом 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 01 березня 2016 року позивач вдруге звернулася до відповідача, а 16.03.2016 року вона отримала відповідь, в якій повідомлялася таж сама причина відмови, що і у попередній відповіді. Позивач вважає відмову УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради у призначенні їй щомісячної адресної допомоги на шестимісячний строк та наступний шестимісячний строк протиправною, та такою, що порушує її права та законні інтереси. У вказаному позові позивач просить про наступне:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови їй у призначенні щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг - протиправними;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити їй виплату щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 01.09.2015 року;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову в яких вказав, що допомогу позивачу було призначено як працездатній непрацюючій особі відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Припинення виплати вказаної допомоги позивачу відбулося на підставі пункту 3 вищенаведеного Порядку, адже згідно вказаного пункту особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, які викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Також вказала, що Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не містить заборони на призначення виплат внутрішньо переміщеній особі, яка працевлаштувалася після періоду безробіття, тобто змінила свій статус на працевлаштовану особу. Вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні допомоги наведений в пункті 6 Порядку, позивач під вказаний перелік не підпадає.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в письмових запереченнях проти позову просив справу розглянути без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

06.11.2014 року ОСОБА_2 була вимушена переміститися з м. Луганська до м. Богуслав, де вона була зареєстрована Богуславським Управлінням праці та соціального захисту населення як особа, що перемістилася з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО. Також їй була надана адресна допомога на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В січні 2015 року позивач переїхала до міста Сєвєродонецьк Луганської області, з 08.01.2015 року позивач перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради. Допомогу вона отримувала з 06.11.2014 року по 05 березня 2015 року. Надалі виплати їй були припинені оскільки позивач не змогла протягом зазначеного періоду влаштуватися на роботу, в тому числі за допомогою Центру зайнятості.

Вказані обставини не заперечувалися сторонами по справі та підтверджуються письмовими доказами, які були надані відповідачем на виконання ухвали суду.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно копії довідки № 919029945 від 08.01.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, перемістилася 07.01.2015 року з тимчасово окупованої території в місто Сєвєродонецьк за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до копії довідки № 10 від 23.02.2016 року, виданої Відділом освіти Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_2 з 01.09.2015 року до теперішнього часу працює вчителем початкових класів Сєвєродонецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 міста Сєвєродонецька Луганської області.

01.09.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У вказаній заяві позивач, зокрема, повідомила про своє працевлаштування.

23.11.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради із заявою, в якій просила надати письмову відповідь щодо призначення або не призначення їй щомісячної адресної допомоги.

Повідомленням від 30.12.2015 року позивачу було відмовлено у задоволенні її заяви від 01.09.2015 року, адже попередня щомісячна адресна допомога була призначена їй як працездатній непрацюючій особі на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до копії звернення, яке було прийнято 02.02.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_2 просила надати роз'яснення щодо виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг по її заяві від 01.09.2015 року (яка змінила статус) з посиланням на законодавчі акти, які регулюють вищезазначені нарахування даної допомоги.

11.02.2016 року Управління праці та соціального захисту населення своїм листом повідомило ОСОБА_2 про те, що допомога була їй призначена як працездатній непрацюючій особі відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вона перебувала на обліку внутрішньо переміщених осіб в м. Богуслав Київської області . Згідно атестату, отриманого від Богуславського УПтаСЗН, щомісячна адресна допомога їй була призначена з 06.11.2014 року по 05.03.2015 року включно. Відповідно до цього ж атестату, допомога в м. Богуслав була виплачена по 31.01.2015 року. На підставі заяви позивача від 08.01.2015 року УПтаСЗН м.Сєвєродонецька було виконано доплату недоотриманої допомоги за попереднім місцем проживання з 01.02.2015 року по 05.03.2015 року включно. Згідно пункту 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомого на наступний строк не призначається. Тому не має законних підстав при призначення ОСОБА_2 допомоги за її заявами від 26.08.2015 року та 01.09.2015року.

Згідно копії звернення, прийнятого 01.03.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_2 просила подовжити їй виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому до звернення було надано заяву про продовження виплати допомоги та всі передбачені вищенаведеним Порядком документи для продовження виплати допомоги, що підтверджується копіями документів, наданих відповідачем на виконання ухвали суду.

Своїм листом за № 1843/01 від 11.03.2016 року Управління праці та соціального захисту населення знову повідомило ОСОБА_2 про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги на наступний строк посилаючись на пункти 3 та 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступні правові норми.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок надання щомісячної адресної допомоги) визначено процедуру та підстави надання вказаної щомісячної адресної допомоги.

Згідно із пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї.

Відповідно до пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних.

Згідно із пунктом 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, для отримання особою щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, необхідно дотримання таких умов:

- особа повинна постійно проживати на території України

- особа повинна бути переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або бути такою, що була змушена покинути своє постійне місце проживання в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і переміститися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі;

- особа повинна знаходитися на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад;

- уповноважений представник сім'ї особи, яка бажає отримати таку допомогу, повинен звернутися до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'явити паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, і при цьому до заяви повинна бути додана копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних

- особа не повинна бути власником або мати членів сім'ї, які мають у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або членів сім'ї, які мають на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Виходячи з норм пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Виплата щомісячної адресної допомоги дійсно була припинена позивачу на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, проте суд не може погодитися із тим, що позивач після працевлаштування не має права на призначення щомісячної адресної допомоги.

Згідно із абзацом 8 пункту 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Із змісту вказаного абзацу 8 пункту 3, а також із змісту вищенаведених пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але також відповідає духу та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом послідових шестимісячних періодів надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім'ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд враховує, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної допомоги в день свого працевлаштування, тобто 01.09.2015 року, а отже така допомога повинна була бути призначена позивачу з дня звернення за її призначенням та максимум на строк 6 місяців (пункт 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги).

Суд також враховує, що позивач 01.03.2016 року, тобто через 6 місяців після свого звернення за призначенням допомоги, звернулася до відповідача у встановленому порядку із заявою про продовження виплати допомоги, а отже позивач має право на виплату допомоги і після 01.03.2016 року.

Додатково суд вважає за необхідне вказати, що про порушення свого права на призначення допомоги позивач в належній формі та порядку дізналася лише 30.12.2015 року, коли посадові особи відповідача сформували повідомлення про відмову у виплаті допомоги (абзац 1 пункту 8 Порядку надання щомісячної адресної допомоги). Отже, позивачем не було пропущено строк звернення із цим позовом до адміністративного суду.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі згідно із статтею 94 КАС України суд враховує, що позов задоволено, а отже наявні підстави для присудження на користь позивача всіх понесених нею судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 01 вересня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, код 24179564, суму судових витрат в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена та підписана 28 липня 2016 року.

Суддя Д.Б. Баронін