Справа № 806/751/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА
іменем України

"26" липня 2016 р. Справа № 806/751/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про:

- визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 23.12.2005р. внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоком засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 01.04.2016р. №20;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 2 групи з 23 грудня 2015 року внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 23 грудня 2015 року внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлену протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 1 квітня 2016 року №20. Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 2 групи з 23 грудня 2015 року внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 24.05.2016р. скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що виплата одноразової грошової допомоги запроваджена з 01.01.2007р.. На думку апелянта, законодавець чітко пов`язав виникнення права на розгляд питання щодо отримання одноразової допомоги із статусом особи та датою первинного встановлення інвалідності. Крім того, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, суд першої інстанції тим самим підмінив Міністерство оборони, як орган державної влади, та перебрав на себе повноваження щодо вирішення питання, яке законодавчо віднесено до компетенції Міністерства оборони України.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, колегія суддів враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у збройних силах з 2 липня 1979 року до 22 червня 1981 року (а.с.14-15).

У період з 30 січня 1980 року до 22 червня 1981 року позивач проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях (а.с.16).

Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 20 квітня 2012 року №752 встановлено, що отримані ОСОБА_1 поранення, (контузія) і захворювання ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.17-19).

Згідно з довідкою Житомирського обласного МСЕК №2 серія 10 ААБ від 1 червня 2012 року №239490 1 червня 2012 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності, з 24 травня 2012 року, яка настала внаслідок поранення, контузії захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.20).

12 січня 2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 Сторожуку М.В. встановлено 2 групу інвалідності довічно з 23 грудня 2015 року, яка настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується довідкою Житомирського обласного МСЕК №2 серія 12 ААА №218830 від 12 січня 2016 року (а.с.21).

12 січня 2016 року Чуднівським Управлінням праці та соціального захисту населення позивачу встановлено статус інваліда війни 2 групи безтерміново (а.с.22).

16 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Міністерства Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , через Чуднівський районний військовий комісаріат про виплату йому одноразової грошової допомоги, що передбачена статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, як інваліду 2 групи з 23 грудня 2015 року (а.с.23).

1 квітня 2016 року рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженим Міністром оборони України, оформленому протоколом від 1 квітня 2016 року №20, документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання із посиланням на те, що у поданих матеріалах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 та встановлення інвалідності 3 групи 1 червня 2012 року (а.с.24), тобто фактично комісією при розгляді документів не було прийнято відповідне рішення, передбачене діючим законодавством.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що повернення документів є факитичною відмовою у відповідному призначенні, а так як позивач, як військовослужбовець, що отримав захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст.116 ЗУ №2011-ХІІ та Порядку №975 то суд дійшов висновку про неправомірність відмови Міністерства оборони у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити вказану вище допомогу.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на час виникненнях спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.п.4,5 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Виходячи з тлумачення ст.16 Закону України №2011-ХІІ, суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року справа №21-446а14 та від 21 квітня 2015 року справа №21-135а15.

Суд зазначає, що застосування ст.16 Закону України №2011-ХІІ пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

В матеріалах справи містяться докази, якими підтверджено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані з виконанням останнім обов`язків військової служби.

Як встановлено вище, позивачу було встановлено другу групу інвалідності з 12.01.2016 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що особи, яким після 01 січня 2007 року встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення, мають право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Відповідно до пункту 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

З метою виконання Міністром оборони України положень ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 наказом Міністерства оборони України «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» від 12.04.2007 №168 (далі - Наказ) призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник Міністра оборони України та 8 керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України.

Отже, розгляд питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності у Міністерстві оборони України розглядається та приймається комісією.

Як свідчать матеріали справи, а саме витяг з Проколу №20 від 01.04.2016р. засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, комісія дійшла висновку про направлення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, яким установлена інвалідність до 01.012014р., оскільки в поданих матеріалах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено п.п.4 п.2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 28.05.2008р. №499.

Разом з тим суд звертає увагу на наступне.

Колегія суддів встановила, що із заявою про отримання одноразової грошової допомоги на підставі довідки до акта огляду МСЕК, якою було встановлена ІІІ група інвалідності позивач до військового комісаріату не звертався, одноразову грошову допомогу не отримував (в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне).

Таким чином, оскільки позивач вперше в 2016 році звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги, то до спірних відносин належить застосувати норми закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання означеної допомоги з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки ІІ групу інвалідності позивачу встановлено в січні 2016 року, до спірних відносин мають застосовуватись положення Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та редакція Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що набула чинності з 01 січня 2014 року.

В зв`язку з наведеним безпідставними є посилання комісії в витязі з Протоколу засідання на відсутність підтверджень настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, з посиланням на Порядок, затверджений Постановою КМУ №499 від 28.05.2008р..

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, колегія суддів вважає доводи скарги необґрунтованими.

Частиною 2 ст.11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на те, що позивач ставить питання про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України №20 від 01.04.2016р., оформлене Протоколом комісії, як відмову у призначені йому одноразової грошової допомоги, яке по суті не є відмовою в призначенні вказаної допомоги, колегія суддів вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, рішення комісії про направлення документів на доопрацювання підлягає скасуванню, оскільки воно є безпідставним та таким що не грунтується на вимогах діючого законодавства, до того ж з помилковим посиланням на Порядок, затверджений постановою КМУ від 28.05.2008р. №499.

При цьому, враховуючи, що оскільки відповідач передбаченого законодавством рішення не приймав, та те, що суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання, колегія суддів вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 № 975, а не до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 28.05.2008р. №499.

Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки відповідач відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Таким чином, висновок суду про зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права (правомірними є доводи скарги в цій частині).

З урахуванням вищевикладеного, постанова суду першої інстанції від 24.05.2016р. підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" травня 2016 р. скасувати.

Прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом №20 від 01 квітня 2016 року, про направлення документів на допрацювання з поверненням їх до обласних військових комісаріатів.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" липня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ 168,03168

4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул. Баранова,4,Житомир,10001,

5 - представнику позивача Коржилову Ю.Є., АДРЕСА_2 .,