Справа № 805/187/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року справа №805/187/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/187/16-а за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.08.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2016 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.08.2015 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки акта перевірки № 359/05-10-1530/24308872 від 31.07.2015 року про виявлені порушення податкового законодавства необґрунтованими, а податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року таким, що підлягають скасуванню у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/187/16-а, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем порушено вимоги п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення відємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 216 873,00 грн.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС (), зареєстрований платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 84201, АДРЕСА_1.

Державною податковою інспекцією у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області була проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ ЕТС з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні податкових зобовязань і податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року з урахуванням виявлення фактів що свідчать про порушення платником податків податкового законодавства щодо відносин з ТОВ Інтеграс компані, в рамках укладеного між ними договору поставки № 13 від 05.01.2015 року.

За результатами перевірки податковим органом складено акт за № 359/05-10-1530/24308872 від 31.07.2015 року позапланової невиїзної перевірки ТОВ ЕТС з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні податкових зобовязань і податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року з урахуванням виявлення фактів що свідчать про порушення платником податків податкового законодавства щодо відносин з ТОВ Інтеграс компані.

Відповідно до вказаного акту перевіркою встановлені, порушення п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у звязку з чим завищено податковий кредит за січень 2015 року на суму 216 873 грн. в наслідок не підтвердження реальності здійснення операцій постачання товарів, робіт контрагентом постачальником ТОВ Інтеграс компані по ланцюгам постачання, та відсутності документального підтвердження їх походження (виробника, імпортера), транспортування і використання у власній господарській діяльності ТОВ ЕТС.

На підставі акта перевірки № 359/05-10-1530/24308872 від 31.07.2015 року, відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року, відповідно до якого було зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року у розмірі 216 873 грн.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС 28 серпня 2015 року звернулось до Головного управління ДФС у Донецькій області зі скаргою на податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року.

За результатами адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року, податковим органом рішенням про результатами розгляду скарги від 05.11.2015 року його було залишено без змін.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС 16 листопада 2015 року звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою на податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року.

За результатами адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14 серпня 2015 року, Державною фіскальною службою України рішенням про результатами розгляду скарги від 14.01.2016 року його було залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Інтеграс компані було укладено договір поставки № 13 від 05 січня 2015 року, відповідно до якого постачальник ТОВ Інтеграс компані поставляє у власність Покупця товар, відповідно видаткових накладних, а покупець зобовязується прийняти товар, здійснити його оплату відповідно до умов договору (а. с. 70-71).

На виконання договору № 13 від 05 січня 2015 року ТОВ Інтеграс компані здійснило поставку товару, а саме: запчастин та витратних матеріалів для технічного обслуговування техніки, у відповідному асортименті на загальну суму 1 301 240, 45 грн. в т.ч. ПДВ 216 873,41 за видатковими накладними № 231 від 09 січня 2015 року на суму 111 862,01 грн., № 232 від 09 січня 2015 року на суму 167 151, 54 грн., № 618 від 20 січня 2015 року на суму 290 308,16 грн., № 619 від 20 січня 2015 року на суму 360818,93 грн., № 786 від 26 січня 2015 року на суму 309 494,34 грн. № 816 від 28 січня 2015 року на суму 61605,47 грн.

Відповідно до договору № 13 від 05 січня 2015 року вказаний товар у видаткових накладних був отриманий та перевезений зі складу продавця м. Київ до складу покупця у м. Краматорськ власним транспортним засобом позивача, що підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля, свідоцтвом на транспортні засоби, наказу на прийняття на роботу водія, довіреністю на отримання водієм товару та випискою з реєстру реєстрації довіреностей.

Також, контрагентом - постачальником на адресу позивача були виписані наступні податкові накладні: № 231 від 09.01.2015 року на загальну суму 111 862,01 грн., в т.ч. ПДВ на суму 18 643,67 грн., 232 від 09.01.2015 року на загальну суму 167 151, 54 грн., в т.ч. ПДВ на суму 27 858, 59 грн., № 618 від 20.01.2015 року на загальну суму 290 308,16 грн., в т.ч. ПДВ на суму 48 384, 69 грн., № 619 від 20.01.2015 року на загальну суму 360 818, 93 грн., в т.ч. ПДВ на суму 60 136, 49 грн., № 786 від 26.01.2015 року на загальну суму 309 494, 34 грн., в т.ч. ПДВ 51 582, 39 грн., № 880 від 28.01.2015 року на загальну суму 61 605, 47 грн., в т.ч. ПДВ на суму 10 267, 58 грн.

Отримані товарно матеріальні цінності були належним чином оприбутковані ТОВ ЕТС, що підтверджується оборотно сальдовою відомістю по рахунку № 631 за січень 2015 року та № 281 за січень 2015 року.

Розрахунки між сторонами за даним договором здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, а саме: № 841 від 15 квітня 2015 року на загальну суму 100 000, 00 грн., № 846 від 16 квітня 2015 року на загальну суму 433 163,85 грн., № 913 від 18 травня 2015 року на загальну суму 725 344,96 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач був повідомлений про наявність розбіжностей за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, стосовно його контрагентів.

Позивач не мав встановлених законом можливостей контролювати своїх контрагентів стосовно виконання ними зобовязань перед бюджетом, оскільки до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України не було передбачено виключно електронне адміністрування податку на додану вартість.

Враховуючи, що відповідачем не доведено порушення позивачем порядку формування податкового кредиту відповідно до законодавства, яке діяло у період виникнення спірних відносин, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.08.2015 року про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року в сумі 216 873,00 грн. підлягають задоволенню.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в ході проведення перевірки податковим органом були виявлені порушення позивачем вимог податкового законодавства порушення, а саме п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у звязку з чим завищено податковий кредит за січень 2015 року на суму 216 873 грн. в наслідок не підтвердження реальності здійснення операцій постачання товарів, робіт контрагентом постачальником ТОВ Інтеграс компані.

Суд застосовує норми матеріального права у редакції, що була чинною, станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Порядок оформлення та видачі податкової накладної на час виникнення спору був врегульований ст. 201 ПК України у відповідній редакції, тобто до внесення змін Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII. Згідно з пунктом 201.1. вказаної статті платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Слід зазначити, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що господарські взаємовідносини між TOB «ЕТС» з ТОВ «Інтеграс компани» за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, відбувались за договором постачання № 13 від 05 січня 2015 року, предметом якого є постачання товару. Договором передбачено, що транспортування товару відбувається за рахунок покупця.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до суду були надані видаткові накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт, списання з/ч і експлуатації матеріалів.

Судом першої інстанції встановлено, що розрахунки між підприємствами за вказаним договором проведені в повному обсязі у безготівковій формі через розрахунковий рахунок на підставі рахунків-фактур, копії яких приєднані до матеріалів справи та досліджені судом. Також зазначено, що у вказаних документах наявні необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відсутність яких спричиняє втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Разом з тим, досліджуючи питання руху активів у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з того, що за змістом норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ПК України наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту та валових витрат, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції. Податковий кредит з ПДВ може бути сформований платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, тобто за господарською операцією, яка спричинила зміни у структурі та стані активів і зобов'язань суб'єкта господарювання, за умови, що проведення господарської операції підтверджується також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

З огляду на викладене, реальність господарської операції з придбання товарів має підтверджуватись також документами про фізичне переміщення придбаних товарів у просторі та документами про зберігання придбаних товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (затвердженого постановою КМ України від 25.02.2009 року N 207), документами на перевезення вантажів автомобільним транспортом є дорожній лист або товарно-транспортна накладна.

Підпунктом 11.1 п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.97 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 року за N 128/2568) (далі - Правила N 363) визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Оприбуткування товарів без наявності товарно-транспортної накладної, в разі фізичного переміщення товарів в просторі за допомогою автомобільного транспорту, нормами чинного законодавства не передбачено.

Згідно до абз. 1.2 пп. 11.1 п. 11 Правил N 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Відповідно до абз. 2 пп. 11.1 п. 11 Правил N 363 залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Згідно п.п. 11.4. п.11 Правил N 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Відповідно пп. 11.8 п. 11 Правил N 363 час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.

ТОВ «ЕТС» надало до перевірки копії документів бухгалтерського обліку підприємства з назвою «Подорожній лист вантажного автомобіля» від 09.01.2015, від 20.01.2015, від 26.01.2015, від 28.01.2015, в яких відображені показники спідометру при виїзді з гаражу та поверненні в гараж, рух пального, автомобіль, прізвище та ініціали імені, по батькові водія - ОСОБА_3 В графі «Завдання водієві» маршруту слідування вантажного автомобіля зазначено: м. Краматорськ - м. Київ - м. Краматорськ. При цьому, надані підприємством копії подорожніх листів вантажного автомобіля не містять інформацію про точну адресу місця отримання вантажу, найменування вантажу, вагу перевезеного вантажу, час прибуття (вибуття). Як того вимагає п.11. Правил 363

Таким чином, позивачем не підтверджено транспортування товару за договором поставки № 13 від 05 січня 2015 року транспортними накладними чи подорожніми листами, а також не підтверджено здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, отриманого від ТОВ «Інтеграс компані», товару, та зберігання отриманого товару під час проведення перевірки.

Позивачем не надало у ході проведення перевірки та на письмовий запит контролюючого органу такі документи та відповідні пояснення: фактичну адресу місця (місця розташування складу), в якому фактично здійснювались у січні 2015 року операції приймання - передачі права власності на товари, оприбутковані від контрагента ТОВ «Інтеграс компані», сертифікати відповідності, в результаті чого не надається можливим встановити походження (фактичного виробника або імпортера) товару, оприбуткованого від контрагента ТОВ «Інтеграс компані», первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що підтверджують фактичне використання у власній господарській діяльності товарів, оприбуткованих від контрагента ТОВ «Інтеграс компані» (укладені договори, видаткові, податкові накладні, платіжні доручення, акти приймання - передачі, акти списання на ремонти, аналітичні відомості обліку руху ТМЦ на складах тощо).

При цьому, слід зазначити, що представник ТОВ «ЕТС» при ознайомленні з актом перевірки власним підписом засвідчив, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність суб'єкта господарювання (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевіряється, відсутні.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Також, слід зазначити, що доказів транспортування товару (товарно-транспортних накладних ), а також доказів здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, отриманого від ТОВ «Інтеграс компані», товару, та зберігання отриманого товару, позивачем до суду надано не було.

Враховуючи зазначене, порушення вимог податкового законодавства ТОВ «ЕТС» встановлені податковим органом за відсутністю вказаних документів.

Отже, колегія суддів зазначає, що результати, відображені у даних податкового обліку позивача за господарською операцією фактично не настали. А якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за її змістом, який відображений в укладеному платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Крім цього, ДПІ у м. Дружківці ГУ ДФС у Донецькій області отримано податкову інформацію, в якій зазначено, що у ТОВ «Інтеграс компані» за даними ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києва та даних АІС «Податковий блок» не знаходиться за податковою адресою. Згідно з додатком 1 до «Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування...» за січень 2015 року: середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період складає - 1 особу.

Відповідно до поданої до контролюючого органу податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік ТОВ «Інтеграс компані» не декларувало: нарахування амортизації, наявності основних засобів, не має складських приміщень, транспортних засобів, земельних ділянок.

В підтвердження використання позивачем товару, придбаного у ТОВ «Інтеграс компані», у межах господарської діяльності, позивачем надано до суду договори, акти виконаних робіт, списання з/ч і експлуатації матеріалів.

Проте при дослідженні вказаних документів встановлено, що з них не вбачається, що саме, придбаний у ТОВ «Інтеграс компані» товар, було використано. Окрім цього, неможливо встановити, що цей товар було використано у межах господарської діяльності позивача в повному обсязі. Також, до суду не було надано доказів наявності у ТОВ «ЕТС» власних або орендованих приміщень, де зберігався придбаний товар, подальше його транспортування до місця використання, а також доказів наявності необхідного персоналу та обладнання для здійснення робіт за вищезазначеними договорами.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи не підтверджено реальність здійснення фінансово-господарських операцій з отримання та перевезення товару від ТОВ «Інкотерм плюс» та подальше використання позивачем цього товару у межах господарської діяльності платника податку.

Також досліджуючи питання реальності виконання умов договору поставки № 13 від 05 січня 2015 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Інтеграс компані», колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено факту реального виконання умов договору поставки № 13 від 05 січня 2015 року, не надає йому право на формування податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено реальність здійснення фінансово-господарських операцій з отримання та перевезення товару від ТОВ «Інтеграс компані» та подальше використання позивачем цього товару у межах господарської діяльності платника податку.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/187/16-а задовольнити. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/187/16-а за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.08.2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ЕТС до Державної податкової інспекції у м. Дружківка Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.08.2015 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

ОСОБА_4