Справа № 826/3940/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/3940/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Юлії Сергіївни, Старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Бучка Віталія Васильовича, про визнання незаконними та скасування постанов від 04.02.2016 у ВП №23112771, від 23.02.2016 у ВП №50246621, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Юлії Сергіївни, Старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Бучко Віталія Васильовича, в якому просив суд визнати незаконними та скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 лютого 2016 року у ВП №23112771 в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04 лютого 2016 року у ВП №23112771; постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 04 лютого 2016 року у ВП №23112771; постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 лютого 2016 року у ВП №50246621; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винести постанову у ВП №23112771 про стягнення виконавчого збору в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2010 року приватним нотаріусом звернуто стягнення на транспортний автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 ДНЗ НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2; зазначене майно на підставі договору застави №014/1975/5/13070 передане в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Ерсте Банк» в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 07.04.2008 №014/1975/5/13070.

26.11.2010 старшим державним виконавцем Полесею Катериною Вікторівною, відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №23112771 з виконання виконавчого напису нотаріуса №2605, виданого 02.11.2010 про звернення стягнення на рухоме майно - транспортний засіб марки TOYOTA AVENSIS, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 ДНЗ НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2 та за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ПАТ «Ерсте Банк» в розмірі 222919,01 грн.

15.04.2011, 03.06.2013, 28.07.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесені постанови про розшук майна боржника у ВП№23112771, якими оголошено розшук майна позивача - його автомобіля.

Також, 15.04.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №23112771, якою накладено арешт на зазначений вище транспортний засіб, який належить позивачу.

17.04.2014 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження у ВП №23112771, якою змінено найменування стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідокомбанк».

04.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про зняття з розшуку у ВП №23112771, якою припинено розшук транспортного засобу марки TOYOTA AVENSIS, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 ДНЗ НОМЕР_1.

15.01.2016 ПАТ «Фідобанк» подано до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві заяву щодо закриття виконавчого провадження у зв'язку з повним виконанням боржником виконавчого документу в добровільному порядку.

04.02.2016 головним державним виконавцем винесено постанови у ВП №23112771 про стягнення з боржника - ОСОБА_2, виконавчого збору у розмірі 22291,90 грн та про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №2605, виданого 02.11.2010; також вказаною постановою винесені в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

23.02.2016 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50246621 з примусового виконання постанови №23112771 виданої 04.02.2016 ВДВС Оболонського РУЮ про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 22291,90 грн.

Не погоджуючись з постановами у ВП№23112771 від 04.02.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору та закінчення виконавчого провадження в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, та у ВП №50246621 від 23.02.2016 про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до положень частини першої та другої статті 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями статті 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Частиною другою статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У розумінні статті 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Отже, виконавчий збір у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на який полягає позивач, стягується у разі, якщо є письмова заява стягувача про повернення виконавчого документу без виконання, за умови виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

За змістом пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Разом з тим, у частині першій статті 49 зазначеного Закону визначені підстави для закінчення виконавчого провадження, які відмінні від підстав для повернення виконавчого документу.

Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

31) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач - ПАТ «Фдобанк», який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», звернувся до державного виконавця з заявою в якій зазначив, що ОСОБА_2 виконавчий напис нотаріуса від 02.11.2010 №2605 виконаний у повному обсязі і в добровільному порядку, шляхом сплати грошових коштів на рахунок стягувача. У зв'язку із наведеним стягувач відмовляється від подальшого примусового виконання рішення суду та просить закінчити виконавче провадження №23112771.

Таким чином, оскільки стягувач просив державного виконавця закінчити виконавче провадження, а ні повернути виконавчий документ без виконання, колегія суддів вважає, що постанова державного виконавця від 04 лютого 2016 року про стягнення з боржника - ОСОБА_2, виконавчого збору у розмірі 22291,90 грн є правомірною.

При цьому, колегія суддів зазначає, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Згідно пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

За таких обставин, колегія суддів також вважає, що є правомірними постанови у ВП №23112771 про стягнення виконавчого збору та закінчення виконавчого провадження в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, та у ВП №50246621 від 23.02.2016 про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 25.07.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.