Справа № 820/519/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 р.Справа № 820/519/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Філатова Ю.М. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Жданюк А.О.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Губська В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 820/519/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області:

- податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 р. № про сплату податку на додану вартість у розмірі 57 313,00 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14 328,25 грн. 25 коп., застосованих за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2., п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями (далі - Податковий кодекс України);

- податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області від 18.12.2015 р. № про сплату податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 2 146 грн. 87 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 536 грн. 72 коп. застосованих за порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 р. № про сплату адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510 грн. 00 коп., застосованих за порушення пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.3 ст. 44, пп. "б" п. 176.1 п. 176.1, ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України;

- податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 р. № про єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4 966 грн. 43 коп., та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 483 грн. 22 коп., застосованих за порушення п. 2 ч. 1 ст. 7 ч. 5 ст. 8 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі Закону № 2464-VI).

- податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області від 04.02.2016 р. № про сплату податку на додану вартість у розмірі 68 636,00 грн. (у тому числі - 54 909 грн. 00 коп. за основним платежем та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 727 грн. 25 коп., застосованих за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2., п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями (далі - Податковий кодекс України) (отримано платником податків 06.02.2016 р.);

- податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області від 04.02.2016 р. № про сплату податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 26 193 грн. 96 коп. (у тому числі 20 955 грн. 17 коп. за основним платежем та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5 238 грн. 79 коп., застосованих за порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позову зазначив, що ФОП ОСОБА_1 на день перевірки мав обсяг доходу за попередній рік значно менший ніж 20 мільйонів грн., здійснює діяльність з реалізації підакцизних товарів, отже на нього поширюється мораторій на здійснення перевірок. Усі вимоги договору, укладеного з контрагентом, ФОП ОСОБА_1 виконує своєчасно. Оподаткований дохід має бути не загальна сума коштів, яка надходила на розрахунковий рахунок позивача, а лише сумам виручки від реалізованої продукції згідно РРО та сума внесеної орендної плати, згідно договору оренди. ФОП ОСОБА_1 не підлягав обов'язковій реєстрації платником ПДВ відповідно до п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, оскільки у періоді, що підлягав перевірці, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг не перевищувала 300000 гривень, оскільки відповідачем при здійсненні розрахунку безпідставно не враховано, що до обсягу оподаткованих операцій не підлягає суми компенсації витрат на сплату використаних комунальних послуг та суми поворотної фінансової допомоги. При цьому, отримання сум компенсації вартості комунальних послуг підтверджено належним чином оформленими (із додержанням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України") документами: договором, рахунками-фактурами та актами виконаних робіт, а отримання поворотної фінансової допомоги підтверджено належним чином оформленими: договором, актами виконаних робіт та актом звірки розрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ фірмою "Б.А.Т".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 р. № Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області про сплату податку на додану вартість у розмірі 57 313,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14 328,25 грн., застосованих за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2., п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями;

скасовано податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області від 18.12.2015 р. № про сплату податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 2 146 грн. 87 коп. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 536 грн. 72 коп.. застосованих за порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України;

скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 р. № Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області про сплату адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 510 грн. 00 коп., застосованих за порушення пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.3 ст. 44, пп. "б" п. 176.1 п. 176.1, ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України;

скасоване рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.12.2015 р. Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області щодо донарахування 4 966 грн. 43 коп. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій у розмірі 2 483 грн. 22 коп., застосованих за порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ;

скасоване податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області від 04.02.2016 р. № про сплату податку на додану вартість у розмірі 68 636,00 грн. (у тому числі - 54 909 грн. 00 коп. за основним платежем та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 727 грн. 25 коп., застосованих за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2., п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями;

скасоване податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області від 04.02.2016 р. № про сплату податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 26 193 грн. 96 коп. (у тому числі 20 955 грн. 17 коп. за основним платежем та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5 238 грн. 79 коп., застосованих за порушення п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Харківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_7) судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст. 129 Конституції України, п. 121.1 ст. 121, п.п. 177.1, 177.2 ст. 177, п. 181.1 ст. 181, п.п. 183.1, 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, абз.1 п. 75.1, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75. ст. 77 Податкового кодексу України, п.п.13.1.2, п.13.1 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу №257 від 30.10.2015 року та направлення на перевірку від 06.11.2015 року №192 контролюючим органом в період з 09.11.2015 року по 27.11.2015 року була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача.

За результатами перевірки, контролюючим органом був складений акт №301/20-27-17-02-13/НОМЕР_7 від 04.12.2015 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1, код НОМЕР_7 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " (а.с. 57-81).

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки №301/20-27-17-02-13/НОМЕР_7 від 04.12.2015 року, перевіркою встановлені порушення:

- п.п.177.1, пп.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 2146,87 грн. за рахунок заниження суми валового доходу;

- п.2 ч.1 ст. 7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " - заниження суми єдиного соціального внеску в розмірі 4966,43 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 п. 183.2 п. 183.10 ст. 183 п. 185.1 ст. 185 п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, заниження податкового зобов'язання з ПДВ, що підлягає сплаті у сумі 57313,00 грн. (а.с. 80).

На підставі висновків, викладених в актів перевірки, контролюючим органом було складено рішення № від 18.12.2015 року "Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску", яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4966,43 грн. (а.с.18, 107).

Також контролюючим органом були складені наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року, яким позивачу було нараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 68636,25 грн., з них за основним платежем - у розмірі 54909,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 13727,25 грн. (а.с.19, 105);

- податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2016 року, яким позивачу було нараховано суму грошового зобов'язання з податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 26193,96 грн., з них за основним платежем у розмірі 20955,17 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 5238,79 грн. (а.с.20, 102);

- податкове повідомлення- рішення № від 18.12.2015 року, яким позивачу була нарахована сума штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. (а.с.21, 103);

- податкове повідомлення-рішення № від 18.12.2015 року, яким позивачу було нараховано суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 71641,25 грн., з них за основним платежем - у розмірі 57313,00 грн., а за штрафними санкціями - 14328,25 грн. (а.с. 22, 104);

- податкове повідомлення-рішення № від 18.12.2015 року , яким позивачу було нараховано суму грошового зобовязання з податку на доходи від підприємницької діяльності у розмірі 2683,59 грн., з них за основним платежем - 2146,87 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - у розмірі 536,72 грн. (а.с.23, 106).

Позивач в досудовому порядку оскаржував рішення контролюючого органу.

Так, контролюючим органом на адресу позивача був направлений лист №5527/10/20-27-17-01-13 від 18.12.2015 року, в якому відповідач зазначив, що акт перевірки є правомірним (а.с.54-56).

31 грудня 2015 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на податкові повідомлення-рішення Лозівської об'єднаної державної інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 18.12.2015 р. № , № , № , № від 31.12.2015 р. вих. № 2 (вх. ГУ ДФС у Харківській області від 31.12.2015 р. №4730/ФОП) до ГУ ДФС у Харківській області (а.с. 176-187).

13.01.2016 р. ФОП ОСОБА_1 від ГУ ДФС у Харківській області отримано рішення про продовження строку розгляду скарги № 10/ФОП/20-40-10-04-14 від 13.01.2016 р., відповідно до якого строк розгляду скарги продовжено до 29.02.2016 р.

30.01.2016 р. ФО-П ОСОБА_1 від ГУ ДФС у Харківській області отримано рішення про залишення скарги № 2 від 31.12.2015 р. (вх. ГУ ДФС у Харківській обл. від 31.12.2015 р. №4730/ФОП). без розгляду від 25.01.2016 р. №34/ФОП/20-40-10-04-14.

06.02.2016 р. ФО-П ОСОБА_1 від ГУ ДФС у Харківській області отримано рішення про результати розгляду скарги № 2 від 31.12.2015 р. (вх. ГУ ДФС у Харківській обл. від 31.12.2015 р. №4730/ФОП) від 02.02.2016 р. №43/ФОП/20-40-10-04-14 (а.с. 49-53).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що перевіркою не встановлено наявності порушень з питань наявності ліцензій, ФОП ОСОБА_1 не здійснював операцій з відшкодування податку на додану вартість, а отже перевірку ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства з питань порядку нарахування та спати податку на додану вартість зроблено безпідставно та в супереч нормам діючого законодавства. Сума компенсації вартості комунальних послуг, що поступала на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 не є доходом останнього та не може бути врахована для визначення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг що підлягають оподаткуванню ПДВ з метою визначення граничного розміру таких операцій для обов'язкової реєстрації платником ПДВ. ФОП ОСОБА_1 не підлягав обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у квітні 2014 р., а отже не повинен був нараховувати та сплачувати до бюджету податок на додану вартість. Відсутність окремих документів або помилки у оформлені первинних документах не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції. Таким чином, оскільки у ФОП ОСОБА_1 є документи, що містять відомості про господарські операції, то вони підтверджують її здійснення, отже ці документи є первинними, тобто вони є підставою для здійснення записів у бухгалтерському і податковому обліку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно пункту 3 прикінцевих положень Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 р. (далі - Закон № 71-VIII), вказано, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 на день перевірки мав обсяг доходу за попередній рік значно менший за 20 мільйонів гривень, проте здійснював діяльність з реалізації підакцизних товарів, отже на нього поширювався мораторій на здійснення перевірок, за виключенням здійснення перевірок виключно з питань:

- питань з наявності ліцензій;

- повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб;

- питань повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску;

- питань відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що оскільки перевіркою не встановлено наявності порушень з питань наявності ліцензій, ФОП ОСОБА_1 не здійснював операцій з відшкодування податку на додану вартість, отже перевірку ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства з питань порядку нарахування та спати податку на додану вартість зроблено безпідставно та в супереч нормам діючого законодавства.

Щодо донарахування податку на додану вартість та штрафних санкцій, крім визначеного вище, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, згідно з п. 4.3.2. договору оренди, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ фірмою "Б.А.Т.", останній зобов'язується своєчасно вносити ФОП ОСОБА_1 орендну плату, а також за власний рахунок здійснювати комунальні платежі та експлуатаційні платежі, пов'язані з використанням об'єкта суборенди".

Отже, ТОВ фірма "Б.А.Т." щомісячно перераховувала на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 орендну плату та компенсацію вартості комунальних послуг, що підтверджено належним чином оформленими документами: договором оренди, рахунками-фактурами та актами виконаних робіт.

Так, у договорі оренди окремо відображено розмір орендної плати. Крім того, згідно п. 3.2 договору оренди, орендатор своєчасно надає суборендареві рахунки на відшкодування за фактично спожиті комунальні послуги, електроенергію і телефонний зв'язок. Орендар зобов'язаний надавати суборендареві розшифровку фактично понесених витрат на комунальні послуги та ксерокопії рахунків, виставлених комунальними підприємствами та іншими постачальниками послуг .

Отже, якщо орендодавець крім орендної плати окремо перевиставляє орендареві експлуатаційні витрати (у тих же сумах, у яких вони отримані від постачальників відповідних послуг), то суми, отримані від здійснення даних операцій, не можна визнавати у складі доходів і витрат за його основною діяльністю.

Так, орендодавець самостійно не надає дані послуги, у нього немає таких видів економічної діяльності. У ФОП ОСОБА_1 основний вид діяльності 47.11, та 68.2 (здавання в оренду нерухомого майна). Крім того, постачання комунальних послуг (електропостачання, водопостачання та стоки, вивіз та захоронення ТБО) може здійснюватися тільки за наявності спеціальних дозволів (ліцензій). Тому орендодавець може лише отримати від орендаря компенсацію цих витрат. Помилка Суборендаря (ТОВ фірма "Б.А.Т."), що в призначенні банківського платежу не завжди вказано дійсне призначення платежу та не було відокремлено суму орендної плати та суму компенсації на погашення сплати комунальних платежів, однак це не є помилкою ФОП ОСОБА_1

Колегія суддів зазначає, що порядок визначення доходів ФОП ОСОБА_1 не може ставитись в залежність від здійснення господарської діяльності та оформлення документів його контрагентом ТОВ фірма "Б.А.Т.".

Так, відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Чинний Податковий кодекс України та інші акти законодавства не передбачають обов'язку або права одного платника податків контролювати ведення обліку, а також господарської діяльності іншим платником податків.

Отже, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, показники діяльності контрагентів (ТОВ фірма "Б.А.Т.") ніяким чином не повинні впливати на результати діяльності ФОП ОСОБА_1 та не можуть бути підставою для збільшення його розміру доходів.

Такий висновок прямо підтверджується судовою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009 р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03), а також судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 року у справі №21-573во10, постанова від 31.01.2011 року у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 року у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.8 та ст. 244-2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що сума компенсації вартості комунальних послуг, що поступала на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 не є доходом останнього та не може бути врахована для визначення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг що підлягають оподаткуванню ПДВ з метою визначення граничного розміру таких операцій для обов'язкової реєстрації платником ПДВ.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність включення відповідачем до складу доходів ФОП ОСОБА_1 суми поверненої поворотної фінансової допомоги, з огляду на наступне.

Так, відповідно до абз. 8 п. 14.1 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Виключний перелік операцій, що є об'єктом оподаткування податком на додану вартість наведено у п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України. При цьому, операції з надання (повернення) поворотної фінансової допомоги, відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України не є об'єктом обкладення ПДВ.

Враховуючи вищенаведене слід зазначити, що на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 у вересні 2013 року надійшла поворотна фінансова допомога у сумі 28500,00 грн. Ці кошти були повернені ТОВ фірмі "Б.А.Т." у 2015 році, що підтверджується належним чином оформленими: договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 02.09.3013 р. (далі - договір № 1 від 02.09.3013 р.), актами виконаних робіт та актом звірки розрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ фірмою "Б.А.Т.".

Як зазначено вище, при отриманні поворотної фінансової допомоги та її поверненню податкові зобов'язання у отримувача не виникають, отже ця сума не повинна враховуватись при розрахунку загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України (контроль 300 000 гривень.)

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що оподаткований дохід має містити не загальну суму коштів, які надходили на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1, а лише суми виручки від реалізованої продукції згідно звітів РРО та суми внесеної орендної плати, згідно договору оренди.

Відповідно до даних, наданих позивачем у квітні 2014 р. загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Податкового кодексу України, нарахована (сплачена) ФОП ОСОБА_1 протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно складає 233580,95 грн., що не перевищує ліміту у 300 000 гривень, встановленого п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 не підлягав обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у квітні 2014 р., а отже не повинен був нараховувати та сплачувати до бюджету податок на додану вартість.

Отже, твердження працівників Лозівської ОДПІ ГУ ДФС про те, що ФОП ОСОБА_1 повинен був до 10.04.2014 року надати до Лозівської ОДПІ заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість та відповідно до ст. 180, п. 185.1, ст.185, п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI з отриманої виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) починаючи з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року самостійно нарахувати та сплатити до бюджету податок на додану вартість є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість підлягають виключно особи у яких загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

При цьому для ФОП ОСОБА_1, у періоді, що підлягав перевірці, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг не перевищувала 300000 гривень. Отже, ФОП ОСОБА_1 не підлягав обов'язковій реєстрації платником ПДВ відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України.

Отже, норми п. 183.1 п. 183.2 п. 183.10 ст. 183 стосуються лише осіб, які підлягають обов'язковій реєстрації як платники ПДВ, та не стосуються ФО-П ОСОБА_1

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що твердження працівників Лозівської ОДПІ ГУ ДФС про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.1 п. 183.2 п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Згідно абз. 2 п. 56.4 ст. 56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Щодо твердження апелянта про те, що рахунки-фактури на адресу ТОВ "БАТ" не можуть розглядатися як первинні документи, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", колегія суддів зазначає наступне.

ФО-П ОСОБА_1 крім наданих рахунків-фактур операцію з компенсації витрат на сплату комунальних послуг та оренду приміщення додатково підтверджено договором оренди з ТОВ "БАТ", актами виконаних робіт та даними виписок банку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, затверджено у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Мінфіна України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Положення № 88).

Відповідно до п. 2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з пп. 2.4 п. Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, вимоги Положення № 88 щодо обов'язкових реквізитів первинних документів майже повністю повторюють вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Положення № 88 має лише один додатковий обов'язковий реквізит - прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 2.7. Положення № 88 первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним з основних принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є принцип превалювання сутності над формою відповідно до якого: операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, можна зробити висновок, що якщо операція фактично була здійснена, то помилка в оформленні первинного документа не може бути підставою для невідображення такої операції в обліку підприємства.

У зв'язку з вищенаведеним можна зробити висновок, що ні Податковий кодекс України, ні Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ні Положення № 88 не містять виключного переліку первинних документів на підставі яких операції відображаються у бухгалтерському та податковому обліках підприємства.

Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити.

Ні Податковий кодекс України, ні Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ні Положення № 88 не мають твердження, про те, що відсутність необхідного реквізиту є підставою для невідображення операції у бухгалтерському та податковому обліках підприємства.

Один з основних принципів бухгалтерського обліку - превалювання сутності над юридичною формою - свідчить про те, що помилка в оформленні первинного документа не повинна впливати на відображення у обліку підприємства фактично здійсненої операції.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, відсутність окремих документів або помилки у оформлені первинних документах не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Таким чином, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що оскільки у ФОП ОСОБА_1 є документи, що містять відомості про господарські операції, то вони підтверджують її здійснення, отже ці документи є первинними, тобто вони є підставою для здійснення записів у бухгалтерському і податковому обліку.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача в частині скасування податкових повідомлень-рішень є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року по справі № 820/519/16 в частині задоволених позовних вимог прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 820/519/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.
Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2016 р.