Справа № 821/731/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/731/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

при секретарі Рябчич А.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представник третьої особи не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція у Херсонській області про визнання протиправним та скасування висновку № 9/10/21-02-06-17 від 05.01.2016 р. про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 Закону України "Про очищення влади", -

встановив:

27 травня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач, ОДПІ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція у Херсонській області (далі третя особа, ДЕІ) про визнання протиправним та скасування Висновку № 9/10/21-02-06-17 від 05.01.2016 р. про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 Закону України "Про очищення влади".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі пункту 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3, 4 статті Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16 жовтня 2014 року та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03 листопада 2014 року, посадовими особами Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області проведено перевірку відомостей, визначених у пункті 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" відносно позивача. У зв'язку з наявністю, на думку відповідача, розбіжностей щодо незадекларованих відомостей про нерухоме майно (відносно 1/4 частини квартири за адресою Херсонська область, смт. Велика Олександрівка, вул. Заводська, буд.13), кв.7, Новокаховською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області сформовано негативний висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади". Позивач в заяві про надання згоди на проведення перевірки зазначив адресу свого фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, але жодного повідомлення від ОДПІ стосовно виявлених порушень не отримував та, як наслідок, не мав можливості надати письмові пояснення з цих питань. Вважаючи вищенаведений висновок таким, що не відповідає вимогам Закону України "Про очищення влади", позивач звернувсь до суду з вимогою про його скасування.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Відповідач 09 червня 2016 року подав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. У розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно» декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік у ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно. При перевірці громадянина ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про очищення влади» було встановлено, що громадянином ОСОБА_1 не відображено у декларації за 2014 рік нерухоме майно у власності чи на праві користування, при цьому місцем реєстрації вказано АДРЕСА_1, а місцем проживання вказано АДРЕСА_2. Дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта відображають наявну в реєстрі обтяжень квартиру у АДРЕСА_3 у громадянина ОСОБА_1 Позивачу було направлено повідомлення про встановлені недостовірності у поданій декларації №1199 від 21.12.2015, яке вручено 22.12.2015, однак громадянин з поясненнями не зявився, копії підтверджуючих документів не надав. У звязку з ненаданням документів, що підтверджують правомірність відображення у декларації нерухомого майна, складено висновок, за яким дані надані громадянином не відповідають інформації, наявній у податковому органі. Єдиною адресою проживання позивача, яка вказана в запиті на проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» та доданих до нього мета ріалах, є АДРЕСА_4. Саме на цю адресу направлялось повідомлення про встановлені недостовірності в поданій декларації. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав викладених в акті перевірки та письмових запереченнях.

Третя особа 21 червня 2016 року подала письмові заперечення, в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що дій відповідача вчинені в порядок та спосіб передбачений спеціальним законодавством, натомість позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду встановлений ст.99 КАС України. Все це на думку третьої особи є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується підписом уповноваженого представника в листі-повідомленні від 21 червня 2016 року.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив публічну службу в Державній екологічній інспекції у Херсонській області та обіймав посаду заступника начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Херсонської області старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області.

31 березня 2015 року позивач подав декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, в якій зазначив місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; фактична адреса за якою мешкає позивач АДРЕСА_5.

Зазначена декларація, міститься в якості додатку до заяви про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 08 листопада 2015 року.

В подальшому ДЕІ у Херсонській області направила на адресу Великоолександрівського відділення Новокаховської ОДПІ запит на проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» №01-18/1984 від 19 листопада 2015 року з доданими до нього матеріалами.

На виконання вимог пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», Новокаховською ОДПІ щодо ОСОБА_1 було проведено перевірку достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Під час проведення перевірки Новокаховською ОДПІ від Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо позивача отримано данні щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

В розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно» податкової декларації позивач не зазначив земельних ділянок, житлових будинків, квартир, садових (дачних) будинків, гаражів, іншого нерухомого майна, яке перебуває у власності, оренді чи на іншому праві користування декларанта та членів його сімї.

Виявлене порушення стало підставою для направлення за місцем проживання позивача повідомлення про встановлення недостовірностей та/або невідповідність відомостей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру відповідно до абз.2 ч.9 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» №1199 від 21 грудня 2015 року, яке, на думку відповідача, позивач отримав особисто 22 грудня 2015 року.

За результатами перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» 05 січня 2016 року Новокаховською ОДПІ складений Висновок № 9/10/21-02-06-17, згідно якого Новокаховською ОДПІ встановлена недостовірність відомостей щодо наявності майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а саме: вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

Висновок Новокаховської ОДПІ від 05 січня 2016 року № 9/10/21-02-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статі 5 Закону України «Про очищення влади» в січні був отриманий ДЕІ у Херсонській області і став підставою для видання 23 березня 2016 року начальником ДЕІ у Херсонській області наказу № 30-ос про звільнення ОСОБА_1 з заступника начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Херсонської області старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області, як такого, що не пройшов перевірку, передбачену Законом України «Про очищення влади».

Правомірність Висновку № 9/10/21-02-06-17 від 05.01.2016 р. про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 Закону України "Про очищення влади" є предметом розгляду в даній справі.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України «Про очищення влади» (далі - Закон).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 згаданого Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання пункту 10 частини 1 статті 2 Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, згідно частини 8 статті 3 Закону, зокрема застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частинами 1, 2 статті 4 Закону України «Про очищення влади» особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено пунктом 3 частини другої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 10 статті 5 Закону передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Тобто в разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, законодавець зобовязує орган, який проводить перевірку повідомити особу, стосовно якої проводиться перевірка, в свою чергу, отримання такого повідомлення покладає на особу обовязок надати пояснення та підтверджувальні документи за викладеними в повідомленні фактами.

Однак відповідач не дотримався цих вимог при повідомлені ОСОБА_1 про встановлення недостовірностей та/або невідповідність відомостей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру відповідно до абз.2 ч.9 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Дослідивши рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №492 (яким відповідач відправив повідомлення №1199 від 21.12.2015 року), судом встановлено, що адресатом в ньому є ОСОБА_4 та він особисто отримав повідомлення, а позивачем по справі є ОСОБА_1.

В свідоцтві на право власності на житло від 06 липня 1994 року (виданого згідно з розпорядженням Великоолександрівської селищної ради №41/2 від 20 червня 1994 року) серед чотирьох осіб, яким на праві сумісної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_4 вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Отже, повідомлення, призначене конкретному співвласнику квартири ОСОБА_1, відповідач листом від 21 грудня 2015 року адресував іншому співвласнику квартири - ОСОБА_4 та врахував отримання іншою особою цього повідомлення як належний доказ ознайомлення з ним ОСОБА_1, що є не припустимим.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03 листопада 2014 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку перевірка, яка проводиться органами Державної фіскальної служби України включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно пункту 4, 6 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що у розділі IV декларації перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

На виконання п. 12 Порядку у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм Закону та Порядку викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2016 року в справі К/800/30073/15.

Судом встановлено, що відповідач не повідомив позивача про наявність недостовірних даних в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, натомість направив відповідне повідомлення не на імя ОСОБА_1, а на імя іншої особи, доказів протилежного сторони суду не надали.

На підставі викладеного можливо зробити висновок, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Втім, спірний висновок не відповідає ознакам правомірності та складений з порушенням норм спеціального законодавства, а також не містить належного обґрунтування для викладених в ньому обставин, оскільки особі, щодо якої здійснена перевірка не забезпечено можливість ознайомитись з виявленими розбіжностями та надати пояснення.

Крім того, суд не погоджується з позицією третьої особи стосовно порушення позивачем передбаченого ст.99 КАС України місячного строку для звернення до суду з адміністративним позовом про захист своїх прав та інтересів, з таких підстав.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 ст.99 КАС України).

В даному випадку третя особа помилково кваліфікує спірні правовідносини, як повязані зі звільненням з публічної служби, оскільки в справі, що розглядається не порушуються ці питання, а порушується питання правомірності висновку податкового органу складеного за результатами перевірки позивача за нормами Закону України «Про очищення влади».

В будь-якому разі істотним є саме день в який позивач дізнався про існування спірного висновку №1199 від 21 грудня 2015 року, однак відповідач не надав доказів обізнаності з ним позивача.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання стосовно застосування ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України (заява №19336/04 п.227) зазначено, що засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про протиправність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 19 липня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція у Херсонській області про визнання протиправним та скасування висновку № 9/10/21-02-06-17 від 05.01.2016 р. про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 Закону України "Про очищення влади" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 05 січня 2016 року № 9/10/21-02-06-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» громадянина ОСОБА_1, який працює заступником начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Херсонської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 551 грн. 21 коп., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 22 липня 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 12.2