Справа № 2а-9895/11/1370
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2016 року справа № 2а-9895/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Кухар Н.А.,

Судді - Братичак У.В.,

Судді - Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Краснопольської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2013 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі № 2а- 9895/11/1370 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України та Львівської митниці про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Дана заява обґрунтована тим, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду України від 08.12.2011 року визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року "По особовому складу Львівської митниці" в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_3 з 29.08.2011 року та поновлено його на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці. Стягнуто з Львівської митниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22 914, 63 грн. Вказує на те, що Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року в частині стягнення на користь позивача середнього заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.08.2011 року по 07.12.2011 року виконана у межах суми стягнення за один місяць, а саме 6663, 12 грн. Решта стягнутої згідно рішення суду суми включно по 07.12.2011 року не отримано із - за неможливості видачі виконавчого листа, оскільки адміністративного справа за касаційною скаргою скерована для розгляду у Вищий адміністративний суд України. Через зволікання виконання судового рішення, незаконний наказ № 1821-к від 29.08.2011 року був скасований лише 28.01.2013 року. Наказом Державної митної служби України № 250 -к від 28.01.2013 року був поновлений на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці з 29.08.2011 року. Позивач зазначає, що з 29.08.2011 року по 28.01.2013 року обіймав посаду в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці, проте за цей період затримки виконання рішення середній заробіток з 08.12.2011 року по 28.01.2013 року залишається невиплаченим. Крім того, вказує, що починаючи з 28.01.2013 року по 02.08.2013 року тобто до дня, коли позивач був звільнений з посади у зв'язку зі скороченням штату середній заробіток також не виплачений крім розрахункових коштів при звільненні у сумі 4106, 96 грн. З посиланням на норми статті 236 КЗпП України, просить стягнути з Львівської митниці середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 08.12.2011 року по 02.08.2013 року на загальну суму 131 973 гривень з розрахунку 6663, 12 грн., за один місяць та середньоденної заробітної плати 325, 03 грн.

У судовому засіданні представник позивача просив стягнути з Львівської митниці середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду до фактичного поновлення позивача на роботі, а саме з 28.01.2013 року .

Відповідачем подано письмове заперечення на заяву, в якій просить в задоволенні заяви відмовити. Вказують, що без відповідно наказу Державної митної служби України Львівська митниця не могла поновити позивача. Наказом Державної митної служби України від 28.01.2013 року № 250-к ОСОБА_3 поновлено на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці з 29.08.2011 року. Зазначають, що на Львівську митницю відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року, яку залишено без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 року та Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 року було покладено обов'язок виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. ОСОБА_3, було поновлено на посаді наказом Державної митної служби України від 28.01.2013 року № 250-к. Наказ Львівської митниці про оголошення наказу Державної митної служби України було винесено 30.01.2013 року. Крім того, зазначають, що ОСОБА_3, знаходився у стані тимчасової непрацездатності з 06.02.2013 року до 01.08.2013 року, що підтверджується копіями листків непрацездатності за зазначений період. Дані листки непрацездатності були подані до митниці лише в серпні 2013 року. З огляду на наведене, вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за час 28.01.2013 року по 02.08.2013 року вважає безпідставною та необґрунтованою, оскільки митницею вчинялися всі необхідні заходи в межах її компетенції, щодо повідомлення ОСОБА_3, про те, що його поновлено на посаді наказом Державної митної служби України від 28.01.2013 року № 250-к, а сам позивач знаходився в стані тимчасової непрацездатності з наказом про ознайомлення про поновлення його до митниці не з'являвся.

У судовому засіданні представник відповідача таку позицію підтримала, просила у задоволенні заяви відмовити повністю.

При постановленні ухвали, суд враховує наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року у справі № 2а- 9895/11/1370 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ голови Державної митної служби України № 1821-к від 29.08.2011 року "По особовому складу Львівської митниці"в частині припинення 29.08.2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_3, в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста "Смільниця"Львівської митниці; поновлено ОСОБА_3 на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста "Смільниця"Львівської митниці з 29.08.2011р. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді виконується негайно. Стягнуто з Львівської митниці (м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 22914 (двадцять дві тисячі дев'ятсот чотирнадцять гривень) 63 копійки. Постанова суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в частині стягнення за один місяць у сумі 6663 (шість тисяч шістсот шістдесят три) гривні 12 копійок виконується негайно.

Судом встановлено, що за постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року було видано два виконавчі лист № 2а-9895/11/1370 від 08.12.2011 року: 1) про поновлення ОСОБА_3 на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста "Смільниця" Львівської митниці з 29.08.2011 року; 2) в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в частині стягнення за один місяць у сумі 6663 (шість тисяч шістсот шістдесят три) гривні 12 копійок .

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 року апеляційні скарги Державної митної служби України та Львівської митниці залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року у справі № 2а- 9895/11/1370 - без змін.

Виконавчий лист про стягнення з Львівської митниці на користь ОСОБА_3, у решті суми заробітку плату за час вимушеного прогулу, не був отриманий позивачем, у зв'язку з перебуванням справи у Вищому адміністративному суді України, що підтверджується листом Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2013 року. (Т2, а.с. 40).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 25.05.2016 року касаційні скарги Державної митної служби України та Львівської митниці та залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 року - без змін.

Як слідує з матеріалів справи, вказана постанова суду в частині поновлення позивача на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці з 29.08.2011 року виконана лише 28.01.2013 року, що підтверджується копією наказу Державної митної служби України № 250-к від 28.01.2013 року «По особовому складу митних органів». (Т2, а.с. 148).

30.01.2013 року Львівською митницею ДМС України було прийнято наказ № 221-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України», згідно якого ОСОБА_3 наказано приступити до виконання обов'язків за посадою в.о. начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці з 29.08.2011. (Т2, а.с. 171).

Про прийнятий наказ від 28.01.2013 року № 250-о "Про особовому складу митних органів", а також про необхідність з'явитись до Львівської митниці, Львівська митниця ДМС України повідомила позивача листом від 30.01.2013 року за №12.1/65-311, який було надіслано на адресу: Львівська область, Пустомитівський район, с. Малечковичі, вул. Районна 53. (Т2, а.с. 146)

Вважаючи період з 08.12.2011 року по 28.01.2013 року затримки виконання судового рішення, позивач звернувся до суду з даною заявою про стягнення з Львівської митниці середньомісячного заробітку за час затримки виконання судового рішення в розмірі 91008, 40 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч. 2 статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Крім того, слід вказати, що згідно з вимогами чинного законодавства рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.05.2013 року (К/9991/22910/12), від 14.11.2013 року (К/9991/35890/11) та від 01.10.2013 року (К/800/22228/13).

До того ж, ч. 1 статті 76 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території. Вказана норма кореспондує з ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якою постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, пунктом 3 частини 1 статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В той же час, виходячи зі змісту ч. 5 статті 235 КЗпП України, негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника, не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Однак, всупереч наведеним нормам наказ Державної митної служби України № 250- К "Про особовому складу митних органів" на виконання допущеної до негайного виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011 року у справі № 2а- 9895/11/1370, якою позивача поновлено на раніше займаній посаді з 29.08.2011 року, видано лише 28.01.2013 року.

Відтак, суд вважає, що 28.01.2013 року є датою, з якої позивач фактично поновлений на посаді, оскільки саме з цієї дати його допущено до роботи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період з 08.12.2011 року по 28.01.2013 року включно є вимушеним прогулом, за який позивачу слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 08.12.2011 року у справі № 2а- 9895/11/1370.

Водночас, суд зазначає, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Суд враховує також і практику Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 15 вересня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04), в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі не відбулось, він був фактично поновлений відповідачем на посаді лише з 28.01.2013 року, чим в свою чергу порушено охоронювані КЗпП України права позивача, а тому такі права повинні бути відновлені у передбачений ст. 236 КЗпП України спосіб - шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Згідно наданого відповідачем розрахунку середнього заробітку ОСОБА_3, проведеного відповідно до постанови КМУ від 08.02.1995 року №100, заробітна плата заявника за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 09.12.2011 по 28.01.2013 включно, становить 91008, 40 грн.

Враховуючи вищенаведене, стягненню з Львівської митниці на користь ОСОБА_3 підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 91008 грн 40 коп.

Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 165, 257, ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити повністю.

Стягнути з Львівської митниці в користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 91008, 40 грн., з врахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя Кухар Н.А.

Судді Братичак У.В.

Кравців О.Р.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.07.2016 року.