Справа № 335/4943/16-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4943/16-а 2-а/335/148/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Іванової Марини Геннадіївни про визнання протиправною та скасування постанови від 10 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до рядового поліції Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Іванової Марини Геннадіївни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що постановою відповідача серії ПС2 № 314642 від 19 квітня 2016 року його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень за те, що він керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA номерний знак НОМЕР_1, 16 квітня 2016 року о 12 год. 40 хв. в м. Запоріжжі по вул. Плотинній, рухаючись на своєму автотранспорті порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Штраф у розмірі 425,00 гривень сплачено позивачем 25 квітня 2016 року, що підтверджується відповідною квитанцією. Зазначає, що відповідач неповно дослідив обставини справи, не надав належної оцінки його поясненням, застосував штраф у розмірі більшому, ніж це передбачено санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, а висновок відповідача щодо проїзду на заборонений сигнал світлофору не відповідає дійсності та спростовується записом з відеореєстратору.

Просить суд визнати протиправною та скасувати спірну постанову, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та повернути кошти, сплачені як штраф у розмірі 425,00 гривень.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає.

Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 314642 від 19 квітня 2016 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA номерний знак НОМЕР_1, 16 квітня 2016 року о 12 год. 40 хв. в м. Запоріжжі по вул. Плотинній, рухаючись на своєму автотранспорті порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху (Проїзд на заборонений сигнал світлофору), чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 425,00 гривень, що перевищує розмір штрафу, встановлений санкцією частини 1 статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази (у тому числі запис с відео реєстратора позивача), суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови з огляду на таке.

Спірну постанову відповідачем складено 19 квітня 2016 року, отже, відповідач вказала у постанові невірну дату, коли мали місце обставини, за яких на позивача було накладено адміністративне стягнення - 16 квітня 2016 року.

У зазначеній постанові відповідач не вказала найменування підрозділу внутрішніх справ, у якому вона проходить службу, хоча бланк постанови передбачає зазначення таких відомостей.

Також частиною 1 ст. 122 КУпАП не передбачено можливості притягнення до адміністративної відповідальності за проїзд на заборонений сигнал світлофору.

Бланк постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачає необхідність вказування у ньому місця роботи та посади особи, що притягається до адміністративної відповідальності, проте відповідачем вказані відомості в оскаржуваній постанові зазначені не були.

Висновок відповідача, що позивачем здійснено проїзд на заборонений сигнал світлофору не відповідає дійсності та спростовується записом відеореєстратору, копія якого приєднана до матеріалів справи. Так, із запису відеореєстратору вбачається, що рухаючись по вул. Плотинній у напрямку плотини ДніпроГЕСу, проїжджаючи перехрестя вул. Плотинної і вул. Каховської, ОСОБА_1 виїхав на перехрестя на мигаючий зелений сигнал світлофору та завершив рух через перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

Пунктом 8.11 Правил дорожнього руху передбачено, шо водіями, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися даті за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Пунктом 16.8 Правил дорожнього руху передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Отже, у ситуації, яка склалася при проїзді перехрестя, позивачу для зупинки на жовтий сигнал світлофора необхідно було б вдатися до екстреного гальмування, що могло б призвести до небезпеки інших учасників дорожнього руху.

З протоколом про адміністративне правопорушення відповідач ОСОБА_1 не ознайомила та не надала копії цього протоколу.

Також суд звертає увагу, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, не роз'яснено в повному обсязі прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не досліджено всіх обставин справи та не перевірено їх доказами, не надано доказам належної оцінки, не мотивовано застосування стягнення саме у наведеному в постанові розмірі, що у підсумку призвело до необґрунтованого притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на що задовольняє їх.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така позовна вимога не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє правомірність такої постанови.

Що стосується вимоги позивача про повернення сплаченого штрафу у розмірі 425,00 гривень, суд враховує наступне.

Дійсно, штраф у розмірі 425,00 гривень було сплачено ОСОБА_1 25 квітня 2016 року, що підтверджується квитанцією від 25 квітня 2016 року.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленум Верховного Суду України № 6 від 24.06.88 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» у разі скасування постанови і закриття провадження у справі з підстав, зазначених у ст. 247 КУпАП повернення стягнутих грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, скасування інших обмежень провадиться на підставі цього ж рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови шляхом розгляду позову за правилами КАС України, а не справи про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі з підстав, зазначених у ст. 247 КУпАП, то у суду відсутні повноваження на повернення позивачу штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69 - 71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19 квітня 2016 року серії ПС2 № 314642, прийняту рядовим поліції Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Івановою Мариною Геннадіївною, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.П. Соболєва