Справа № 821/937/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/937/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача Карасьова І.О., представника відповідача Бейліна К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт України" до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт України" (далі по тексту - позивач або ТОВ "ВСУ") звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією укладення договорів про встановлення земельних сервітутів для будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі на землях державної форми власності сільськогосподарського призначення (не наданих у власність або користування), що розташовані за межами населених пунктів на території Новотроїцької селищної ради Новоторїцького району Херсонської області. 23.06.2016 року відповідачем направлено лист, відповідно до якого, відмовлено в задоволенні поданих позивачем заяв. Відмову обґрунтовано тим, що оскільки позивачем передбачається проектування та будівництво ЛЕП (лінії електропередач) - 150 кВ, яке визначається за об'єктом будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та вказав позивачу на необхідність відведення земельних ділянок в оренду для зазначених цілей у відповідності із статтею 123 Земельного кодексу України. Вказану відмову позивач вважає протиправною у зв'язку з тим, що у змісті статті 99 ЗК України наведено перелік видів земельних сервітутів, який не є вичерпним, оскільки у підпункті "в" міститься посилання на інші земельні сервітути. Так у статті 404 ЦК України наведено інші види земельних сервітутів (права користування чужим майном), не передбачених ЗК України, зокрема - право прокладання та експлуатації ліній електропередачі.

Разом із наведеним Законом, що визначає правові та організаційні засади надання і використання земельних ділянок для розміщення об'єктів енергетики є Закон України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів". Зазначив, що норми вказаного Закону прямо вказують на право підприємств, які будуть чи експлуатують об'єкти енергетики та передачі електричної енергії, використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту.

На підставі вказаного просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт України" в укладені договорів про встановлення земельного сервітуту для будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі на землях державної форми власності сільськогосподарського призначення (не наданих у власність або користування), що розташовані за межами населених пунктів на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, яке оформлене листом від 23.06.2016 року № 11773/2-16-СГ.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що встановити земельний сервітут можна лише щодо земельної ділянки, яку уже передано у власність або надано в користування. Крім того, зауважив, що надання земельних ділянок не в оренду, а встановлення щодо них земельного сервітуту є неправомірним та призводить до необґрунтованих втрат бюджетних коштів.

Зазначив, що Головним управлінням, при розгляді листів TOB "Віндкрафт Україна", встановлено, що земельні ділянки, стосовно яких надійшла пропозиції укладання договорів сервітуту, є вільними та не надані у власність чи користування іншим особам.

Враховуючи те, що інші особи, які претендують на отримання права користування земельними ділянками відсутні, позивач може реалізувати своє бажання у користуванні даними земельними ділянками в іншому порядку та формі передбаченій цивільним законодавством, зокрема шляхом укладення договору оренди, оскільки необхідності у встановленні земельного сервітуту не має.

Оскільки прямої необхідності у встановленні земельного сервітуту не має, а позивачу, крім того, необхідно запроектувати та виконати будівництво ЛЕП - 150 кВ, яке визначається за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, Головним управлінням листом від 23.06.2016 № 11773/2-16-СГ надані відповідні роз'яснення та запропоновано для вирішення питання будівництва звернутися із відповідним клопотанням щодо відведення земельних ділянок в оренду у відповідності зі статтею 123 Земельного кодексу України.

Головним управлінням, листом від 23.06.2016 № 11773/2-16-СГ, не порушено права позивача на використання земельної ділянки, а лише надані відповідні роз'яснення та запропоновано інші шляхи вирішення зазначеного ним питання.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт України" здійснює свою діяльність у сфері електроенергетики, а саме, здійснює виробництво електричної енергії.

17 листопада 2011 року ТОВ "Віндкрафт України" отримано ліцензію серії АГ № 578543 на виробництво електричної енергії.

З метою вирішення питання щодо транспортування (передачі) виробленої електричної енергії від ергогенеруючих установок позивача до підстанції, що знаходиться у смт. Новотроїцьке, позивачем отримано у ПАТ "Херсонобленерго" технічні умови 36/89-1172 від 23.12.2015 року "Про приєднання, яке є не стандартним до електромереж електроустановок". Пунктом 7 технічних умов передбачено, що для приєднання установки Замовника, TOB "ВКУ" має запроектувати та виконати будівництво ЛЕП - 150 кВ для видачі потужності від ЦПС ВЕС - 150 кВ до РП - 150 кВ існуючої ПС - 150/35/10 кВ "Новотроїцька".

03 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом-пропозицією щодо укладення договорів про встановлення земельних сервітутів для будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі на землях державної форми власності сільськогосподарського призначення (не наданих у власність або користування), що розташовані за межами населених пунктів на території Новотроїцької селищної ради Новоторїцького району Херсонської області.

Крім того, надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку поширюється право земельного сервітуту для встановлення опор повітряної ЛЕП, розроблені землевпорядною організацією TOB "Альянс".

Листом 23.06.2016 року № 11773-16-СГ відповідачем відмовлено в задоволенні клопотання щодо укладення сервітутів та запропоновано для вирішення питання будівництва ЛЕП (лінії електропередач) - 150 кВ звернутися з клопотанням щодо відведення земельних ділянок в оренду у відповідності ст. 123 Земельного кодексу України.

Щодо виниклих спірних правовідносин суд зазначає, що п. 31 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, одним з завдань Держгеокадастру є розпорядження землями державної власності господарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 99 Земельного кодексу передбачені види права земельного сервітуту. Так, Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Частиною 1 статті 401 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки (ч.2 ст. 402 Цивільного кодексу України).

Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо (ч.1 ст. 404 Цивільного кодексу України).

При цьому, Закон України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" від 09.07.2010 № 2480-VI (далі по тексту - Закон України № 2480-VI) визначає правові та організаційні засади надання і використання земельних ділянок для розміщення об'єктів енергетики, встановлення та дотримання правового режиму земель спеціальних зон об'єктів енергетики з метою забезпечення безперебійного функціонування цих об'єктів, раціонального використання земель, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення і господарських об'єктів від впливу можливих аварій.

Основним завданням цього Закону є визначення особливостей надання та використання земель під об'єктами енергетики, їх спеціальних зон з метою дотримання правового режиму використання, встановлення обмежень на провадження певних видів господарської та іншої діяльності щодо будівництва та забезпечення їх безпечної експлуатації і запобігання та ліквідації аварій (абз. 1 ст. 2 Закону України № 2480-VI).

Частинами 1-3 ст. 14 Закону України № 2480-VI встановлено, що земельні ділянки державної та комунальної власності надаються у власність і користування (у тому числі в оренду) для потреб енергетики за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Об'єкти передачі електричної енергії можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення.

Для будівництва, розміщення та експлуатації об'єктів передачі електричної або теплової енергії земельні ділянки всіх форм власності, за договором з власником чи користувачем земельної ділянки, можуть використовуватися також шляхом встановлення постійних або строкових земельних сервітутів без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Підприємства, які будують чи експлуатують об'єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об'єктів, зазначених у частині четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.

Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд (абз. 1,2 ст. 16 Закону України № 2480-VI).

Земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України, та експлуатуючим підприємством (абз. 1,2 ст. 16 Закону України № 2480-VI).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що законодавством передбачено право підприємств використовувати земельні ділянки для об'єкти передачі електричної енергії за договором про встановлення земельного сервітуту.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено ТОВ "ВКУ" в укладенні договорів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт України" в укладені договорів про встановлення земельного сервітуту для будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі на землях державної форми власності сільськогосподарського призначення (не наданих у власність або користування), що розташовані за межами населених пунктів на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, яке оформлене листом від 23.06.2016 року № 11773/2-16-СГ.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт України" () судові витрати в сумі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 липня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.3