Справа № 320/3351/16-а
Суддя: Зимогляд В. В.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.07.2016
№ 320/3351/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Зимогляд В.В.

при секретарі Галикіній Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобовязання Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії протиправними, зобовязати відповідача відновити ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивачка в судове засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити пояснюючи це тим, що позивач протиправно перестав виплачувати їй пенсію.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що позивач діє в межах та з додержанням чинного законодавства України. Крім того, про порушене на думку позивачки право ОСОБА_1 дізналась у квітні 2015 року, але до суду звернулась тільки у травні 2016 року. Внаслідок чого пропустила передбачний ст. 99 КАС України, 6-місячний строк звернення до суду. В свою чергу Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області наполягає на застосуванні ст. 99,100 КАС України при винесенні рішення суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

На підставі особистої заяви від 11.05.2010 року позивачці була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ».

Відповідно до документів пенсійної справи ОСОБА_1 /а.с. 9-13/ на даний час вона працює на посаді державного службовця.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, позивачці, тимчасово, з 01 квітня 2015 року пенсія не виплачується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України«Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються та внесено зміни до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування, у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії призначені відповідно до законодавства України, не виплачуютьс я.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цих Законів поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди І та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії, а отже, більшої конкретизації не потрібно, як на цьому наполягає позивачка.

Крім того, згідно Закону України № 911-VІІ від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яку викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються" та до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у якій цифри і слова "1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року". Вказаний закон є чинним, його положення не було визнано неконституційними.

Таким чином, законодавчо встановлено тимчасову заборону виплати з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року пенсій призначених особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі державними службовцями в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни від 02.03.2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інших; при цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої, а отже обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти, відповідно позивачці, працюючій на посаді державного службовця, правові підстави для поновлення виплати, призначеної раніше пенсії, згідно вказаного закону - відсутні.

Тож, передбачене пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 скасування з 01 червня 2015 року норм щодо пенсійного забезпечення за Законом України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» стосується виключно питань призначення цих пенсій та не спростовує умов, порядку та періоду тимчасового обмеження виплати пенсій.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зазначимо, що рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20/20 визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громади та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюється з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і у рішенні цього суду в справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд. Таким чином, Верховна Рада України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України органом, який реалізує таку політику.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законом соціально економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

З огляду на викладене, оскільки позивачка працює на посаді державного службовця голови Фруктовської сільської ради Мелітопольського району, тимчасова невиплата пенсії за вказаних обставин є правомірною та такою, що не суперечить Конституції України.

Таким чином, Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, так як діяло вийнятково на підставі діючого законодавства.

Крім того, про порушене на думку позивачки право вона дізналась у квітні 2015 року, але до суду звернулась тільки у травні 2016 року. Поважних причин пропуску строку не вказала.

Відповідно до ст. 99 КАС України строк звернення до суду 6 місяців з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Відповідно до ст. 100 КАСУ пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, відповідно до вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки відповідач своїми діями не порушував чинного законодавства України, крім позивачкою пропущений передбачений ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду за захистом її прав, свобод та інтересів.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17-19, 69-71, 122, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобовязання Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити ОСОБА_1 з 01 червня 2015 року виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Зимогляд