Справа № 3184/11/0970; ПА-10/302; н-22а-7109/08/9104
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"22" липня 2016 р. № 3184/11/0970 (ПА-10/302, № н-22a-7109/08/9104)

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківськийокружнийадміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: прокурора Хомин М.В.,

представника стягувача Ковтун Н.О.,

представника боржника Терлецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області щодо визнання мирової угоди у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську до Державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 25.02.2008 в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2008 року, яке залишене без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.08.2011 року, постанову суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено повністю. Постановлено стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» в дохід держави 4 786 380 грн. та 1 700 грн. судових витрат.

11.11.2014 року на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" про розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №ПА-10/302 про стягнення на користь держави заборгованості по бюджетних позичках в сумі 4786380 грн.

Ухвалою суду від 19.11.2014 року заяву Державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" про розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2008р., у справі №ПА-10/302 - задоволено частково.

Розстрочено Державному підприємству "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2008, у справі №ПА-10/302 в частині стягнення заборгованості в розмірі 3 360 170 (три мільйони триста шістдесят тисяч сто сімдесят) гривень 78 копійок на 24 (двадцять чотири) місяці, а саме:

з грудня 2014 року по квітень 2016 року з рівною сплатою щомісячно в дохід бюджету 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп.;

з травня по листопад 2016 року з рівною сплатою щомісячно в дохід бюджету 407167 (чотириста сім тисяч сто шістдесят сім) гривень 26 коп., з моменту набрання даною ухвалою законної сили.

В задоволенні решти заяви - відмовлено.

12.07.2016 року заяву Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області подано суду заяву про визнання мирової угоди, укладеної між Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську та Державним підприємством «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», які є сторонами виконавчого провадження, відкритого 24.01.2009 року про примусове виконання виконавчого листа у справі №ПА-10/302, за участю прокуратури Івано-Франківської області. До заяви долучив примірник вказаної угоди, який скріплений підписами представників позивача та відповідача та печатками останніх.

У судовому засіданні представники стягувача та боржника підтримали мирову угоду від 22.06.2016 року.

Прокурор проти визнання мирової угоди від 22.06.2016 року не заперечив.

Дослідивши зміст мирової угоди по справі № ПА-10/302, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до мирової угоди від 22.06.2016 року сторони досягли примирення, за умовами якого:

« 1. Боржник визнає, що його заборгованість перед Стягувачем на момент укладення цієї угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження і становлять 2 828 170 (два мільйони вісімсот двадцять вісім тисяч сто сімдесят) грн. 78 грн.

2. Боржник і Стягувач домовились розстрочити сплату заборгованості у розмірі 2 828 170 (два мільйони вісімсот двадцять вісім тисяч сто сімдесят) грн. 78 грн. на 60 місяців із щомісячною сплатою у розмірі 47 136 (сорок сім тисяч сто тридцять шість) грн.. 18 коп., але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

3. Боржник гарантує дотримання та виконання умов цієї мирової угоди.

4. Боржник і Стягувач усвідомлюють, що у разі ухвалення позитивного рішення суд виносить ухвалу про визнання мирової угоди, яка відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» є одночасно виконавчим документом.

5. Уразі невиконання Боржником умов цієї мирової угоди, Стягувач має право звернути ухвалу про визнання цієї мирової угоди до примусового виконання у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

6. Боржник і Стягувач домовились, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи виникнули після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на Боржника.

7. Боржник і Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі держави».

Відповідно до ч.1 ст.262 КАС України мирова угода, укладена між сторонами в адміністративній справі, подається в письмовій формі до суду, який ухвалив рішення у справі.

Мирова угода, укладена між сторонами виконавчого провадження, або заява стягувача про відмову від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення. Мирова угода може стосуватися лише прав, свобод, інтересів та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Згідно із ч.2 ст.262 КАС України суд розглядає мирову угоду або заяву стягувача про відмову від примусового виконання в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду мирової угоди або заяви стягувача про відмову від примусового виконання суд може постановити ухвалу про визнання мирової угоди між сторонами у справі, між стягувачем і боржником або про прийняття відмови стягувача від примусового виконання і про закінчення виконавчого провадження (ч.3 ст.262 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.262 КАС України суд не визнає мирову угоду або не приймає відмову стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999року.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право, зокрема, укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.2 ст.49 Закону).

Згідно із ч.3 ст.49 вказаного Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.50 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст.50 Закону).

Стаття 51 даного Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Однак, відновлення виконавчого провадження, яке закінчене внаслідок укладення мирової угоди, що визнана судом, дана стаття не передбачає.

Відтак, після повернення державною виконавчою службою виконавчого листа до суду, який його видав, закінчене виконавче провадження не може бути відновлене з підстав невиконання боржником умов мирової угоди.

При цьому слід врахувати, що відповідно до ч.1 ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції (ч.2 ст.258 КАС України).

Виконавчий лист є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється примусове виконання судового рішення державною виконавчою службою (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий лист і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей лист відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Вимоги до виконавчого листа встановлено у бланкетний спосіб ч.1 ст.259 КАС України, відповідно до якої виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.1 та п.2 ч.2 ст.17 згаданого Закону).

Доводи сторін, які уклали мирову угоду, про те, що у разі невиконання Боржником умов цієї Мирової угоди, Стягувач має право звернути ухвалу про визнання цієї Мирової угоди до примусового виконання у порядку, передбаченому Закону України «Про виконавче провадження» (п.5 мирової угоди), а ухвала суду про визнання мирової угоди відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом (п.4 мирової угоди), суд оцінює критично з наступних підстав.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості примусового виконання визнаних судом умов примирення. Порушення цих умов може бути підставою лише для поновлення провадження у справі. Тому ухвала адміністративного суду про закриття провадження у справі, в якій фіксуються умови примирення сторін, не є судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню, і виконавчий лист за такою ухвалою суд не видає, і сама вона не є виконавчим документом.

Враховуючи вказані тлумачення стосовно укладення мирової угоди в ході судового розгляду справи, по аналогії закону суд дійшов висновку про неможливість звернення до примусового виконання визнаної судом мирової угоди між сторонами, укладеної на стадії примусового виконання рішення суду, шляхом видачі виконавчого листа за ухвалою суду про визнання мирової угоди між сторонами і про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин суд вважає, що п.4 та п.5 мирової угоди, укладеної між ДПІ у м.Івано-Франківську та ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", не відповідає вимогам закону з підстав, наведених вище, та порушує права, інтереси держави щодо стягнення в дохід Державного бюджету України 2 828 170,78 грн. заборгованості за бюджетними позичками, оскільки в подальшому стягнення вказаної суми заборгованості може бути утруднене або й неможливе.

Керуючись ст. ст. 51, ст. 262, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

у визнанні мирової угоди між Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську та Державним підприємством "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" укладеної на стадії виконання судового рішення, відмовити.

Згідно ст.254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня одержання копії ухвали.

Суддя Гундяк В.Д.

Ухвала складена в повному обсязі 26.07.16.