Справа № 202/4250/16-а
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4250/16-а
Провадження №2-а/202/134/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними то зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську далі - управління), в обґрунтування якого зазначив, що він перебуває на обліку в управлінні як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом 2 групи. Зазначає, що на підставі ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Разом з тим, в 2016 році відповідач виплатив вищезазначену допомогу в розмірі 120 грн., що не відповідає розміру, встановленого ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 30 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою надати відповідь про розмір нарахованої та виплаченої допомоги. Листом від 10 червня 2016 року йому було надано відповідь з посиланням на те, що вищезазначена допомога управлінням виплачена в розмірі 120 грн. у повному обсязі. Розмір допомоги встановлено згідно постанови КМУ №562 від 12.07.2005. На підставі викладеного просив суд визнати неправомірними дії відповідача по відмові у здійснені перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення та виплатити її в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

В судове засідання позивач не з'явився, в прохальній частині адміністративного позову просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно заперечень проти позову, які містяться в матеріалах справи, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 122 КАС України суд ухвалює рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом 2-ої групи та користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з довідки управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради від 10 червня 2016 року, в квітні - травні 2016 року позивачу виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн. за 2016 рік (28 квітня - 76,60 грн., 20 травня - 43,40 грн.). При цьому, відповідач керувався положеннями постанов Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилається на те, що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач, зокрема, вказує на те, що допомога на оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, що відповідає чинному законодавству, і тому підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідам ІI групи, виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Така редакція статті існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 №76-VIII внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Вказані норми Закону №76-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам I і II групи - 120 гривень.

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII неконституційним не визнавався, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є також чинними.

Таким чином, відповідач правомірно відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, здійснивши позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, суд звертає увагу, що 22 травня 2016 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї № 1339-VІІІ від 21 квітня 2016 року. Цим законом статтю 48 Закону № 796-XII від 28 лютого 1991 року викладено в новій редакції, але також передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 94,122,158 - 163, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними то зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, що передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2016 рік в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат - відмовити.

На постанову до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду може бути подана апеляційна скарга через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Є.В. Волошин