Справа № 381/996/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/996/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Бутенко В.О. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про видачу посвідчення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради в якому просив суд: зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради в короткий термін видати йому талони на 50% знижку вартості проїзду в міжміському транспорті за 2015 рік, та поставити на чергу для санаторно-курортного лікування з 05 січня 2015 року; зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради в короткий термін виконати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2015 та видати нагрудний знак «Інвалід війни-інвалід»; стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 15 539,34 грн. (а з урахуванням індексації з 85,1% - на 01 січня 2015 року до 167,18% - на 01 грудня 2015 року) в сумі 34 520,81 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а всього 39 520,81 грн.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Перевіряючи правильність встановлення обставин справи судом першої інстанції та його висновків, колегія суддів виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечується створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 2 статті 7 вказаного Закону до інвалідів війни крім інших категорій відносяться працівники МВС, які отримали інвалідність при виконанні службових обов'язків по охороні громадського порядку.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», розміри пенсій інвалідам війни, обчислені відповідно до статті 27 частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статей 13 і 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», збільшуються на 25%.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової службі контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам сімей, проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради про ненадання статусу «Інвалід війни», відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та зобов'язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради видати посвідчення «Інвалід війни» та нагрудний знак ОСОБА_3. Дана постанова вступила в законну силу, сторонами не оскаржувалась.

Згідно даної Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області 19 січня 2016 року ОСОБА_3 видане Управлінням соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради посвідчення НОМЕР_1 «Інваліда війни - інваліда 3 групи»

19 Січня 2016 року на виконання вищеозначеного судового рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради видало позивачу посвідчення «Інвалід війни».

В свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, на підставі наданих ОСОБА_3 документів, з 01.02.2016 проведено перерахунок його пенсії, яка наразі становить - 4 356,61 грн.

Колегія суддів вважає небгрунтованою вимогу позивача про заміну дати видачі посвідчення, оскільки дата видачі « 19.01.2016» відповідає дійсності і даті його видачі.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з УПСЗН ВК Фастівської міської ради виплат матеріальної шкоди в сумі 34520,81 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Стягнення упущеної вигоди і інфляційних нарахувань можливе тільки в сфері договірних відносин. Оскільки будь-які договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні, у позивача немає жодних правових підстав для пред'явлення вимоги про сплату йому упущеної вигоди та нарахувань на індекс інфляції.

Що стосується заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач заподіяну йому моральну шкоду оцінює в сумі 5 000 гривень. Однак, в чому полягає моральна шкода і за якими критеріями вона була оцінена та визначено її розмір пояснити не зміг. Позивач не надав жодного доказу та не довів, що існує причинно-наслідковий зв'язок між моральними стражданнями та діями відповідача, не доведено, що саме дії відповідачів призвели до заподіяння моральних страждань позивачу. А тому, за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Щодо вимоги позивача у відмові видачі талонів на пільговий проїзд в міжміському транспорті та постановки на чергу для отримання путівки на санаторно-курортне лікування, то ці питання розглядаються відповідачем у встановленому законом порядку тільки при надходженні до Управління відповідних особистих заяв.

Разом з тим, позивач звернувся з даною заявою до відповідача тільки 23 лютого 2016 року, а тому відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року №785 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян» - дана позовна вимога, також, задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність правових підстав до їх задоволення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, визнавши, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С