Справа № 159/3429/14-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2016 р. м.Київ К/800/166/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Горбатюк С.А.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області, в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного трудового стажу не менше 7 років 6 місяців на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за професією «машиніст холодильних установок» та незайнятості на роботі за професією «машиніст холодильних установок» повний робочий день.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2014 року адміністративний позов задоволено частково; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25 березня 2014 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області; постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2014 року скасовано; прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року, постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2014 року залишити без змін.

У касаційній скарзі позивач зазначає про безпідставність та невідповідність фактичним обставинам висновків апеляційного суду про відсутність у нього права на пільгове обчислення стажу з підстав не зайнятості повний робочий день машиністом холодильних установок.

Управління Пенсійного фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі Волинської області у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення апеляційного суду - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 01 вересня 1981 року по 08 червня 2000 року перебував у трудових відносинах із Ковельським м'ясокомбінатом, який перейменований в Орендне підприємство «Ковельський м'ясокомбінат» та згодом перетворено у ВАТ «Ковельський м'ясокомбінат» та ПАТ «Ковельський м'ясокомбінат».

Із записів трудової книжки вбачається, що позивач в період з 01 березня 1982 року по 08 червня 2000 року постійно працював на посаді машиніста холодильних установок, з 28 серпня 1981 року працював учнем машиніста холодильних установок, з 03 жовтня 1974 року по 25 серпня 1981 року - на інших роботах (записи в трудовій книжці №№ 1-5). В період з 21 жовтня 2002 року по 05 травня 2004 року працював підсобним робітником на МПП «Інвестбуд». Таким чином, загальний стаж роботи позивача становить понад 25 років.

Досягнувши 55-річного віку, позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в м.Ковелі та Ковельському районі із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком 2 згідно абз.1 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 15 травня 2013 року № 260/М-04 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило позивачу у призначенні пенсії, так як ПАТ «Ковельський м'ясокомбінат» не було належним чином підтверджено усього наявного у позивача спеціального стажу за професією «машиніст холодильних установок»; ПАТ «Ковельський м'ясокомбінат» підтверджено лише 9 років і 6 місяців спеціального стажу роботи позивача на підприємстві. Позивачу роз'яснено, що він набуде права на призначення та отримання пільгової пенсії за досягненням 57-ми річного віку, адже чоловікам, які мають не менше половини стажу із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

25 березня 2014 року позивач, досягнувши 57-річного віку, повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком 2 згідно абз.1 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно повідомлення від 05 травня 2014 року № 3454 та відповіді від 05 травня 2014 року № 3453/02-10-22 відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку №2 із зменшенням пенсійного віку на 3 роки згідно абз.2 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у в зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи на Списком №2 тривалістю не менше 7 років 6 місяців. Вказана відмова мотивована тим, що в процесі проведеної перевірки ПАТ «Ковельський мясокомбінат своїм листом від 14 квітня 2014 року № 73 відкликало уточнюючі довідки від 10 квітня 2012 року № 40 та № 41, подані позивачем управлінню для призначення пільгової пенсії, та надало довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній від 14 квітня 2014 року № 72. В зазначеній довідці вказано, що ОСОБА_2 працював на посаді машиніста холодильних установок, що дає право на призначення пенсії за Списком №2 з 01 березня 1982 року по 01 жовтня 1987 року. Фактична тривалість стажу роботи на пільгових умовах, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком №2, відповідно до вказаної довідки становить 5 років 7 місяців 1 день.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25 березня 2014 року прийшов до висновку про наявність підстав для призначення пільгової пенсії позивачу відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з ти, що в трудовій книжці позивача є відомості, які підтверджують його трудовий стаж, що надає право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2. Крім того, професія «машиніст холодильних установок» атестована, позивач працював повний робочий день.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку про відсутність у позивача права на пільгове обчислення стажу, оскільки він не був зайнятий повний робочий день машиністом холодильних установок.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості, прийняті без належного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як встановлено ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, в даному випадку даних трудової книжки недостатньо, оскільки є кілька складових у своїй сукупності, які є підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, такі як: наявність професій (посад) і виробництв у відповідному Списку, зайнятість працівника на даних роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає працівнику права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часту, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

У пункті 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної норми свідчить, що ще однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

З трудової книжки позивача вбачається, що він працював на посаді машиніста холодильних установок, яка дає право на пільгову пенсію згідно розділу XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (через старість) на пільгових умовах, затвердженого Кабінетом Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачено позицію машиніст холодильних установок, що обслуговує аміачно-холодильні установки.

Розділом ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, також передбачена дана професія.

Отже, в період з 01 березня 1982 року по 08 червня 2000 року позивач займав посаду, які відносяться до Списку №2 і дає право на пенсію на пільгових умовах.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в результаті проведення зустрічної перевірки довідки від 14 квітня 2014 року №72, відповідачем отримано копію наказу від 01 жовтня 1987 року №256 «Про вдосконалення організації заробітної плати». Підпунктом «б» пункту 1 параграфу 3 цього наказу передбачено: сумістити вакантну посаду слюсаря-ремонтника компресорної дільниці з посадою машиніста холодильних установок в розмірі 25% тарифної ставки по основному місцю роботи; копію наказу від 30.08.1991 року №61-к. Пунктом 1 параграфу 3 цього наказу передбачено: вмінити в обов'язки машиністів холодильних установок виконання робіт слюсаря-ремонтника холодильника на протязі 3-х годин робочого часу робочого дня з погодинною оплатою праці по 3-му розряду за виконану роботу з 01.09.1991 року, в т.ч. ОСОБА_2

За такими обставинами суд прийшов до висновку про незайнятість позивача повний робочий день машиністом холодильних установок.

Колегія суддів зазначає, що копія наказу від 01 жовтня 1987 року №256 «Про вдосконалення організації заробітної плати» в матеріалах справи відсутня, що не дає можливості встановити факт ознайомлення працівників з даним наказом. Разом з цим, за твердженням як позивача, так і свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про існування вказаного наказу їм відомо не було.

До того ж, судами попередніх інстанцій не встановлено, чи відноситься посада слюсара-ремонтника до Списку №2, оскільки наявність даної посади у вказаному списку може свідчити про роботу особи повний робочий день на посаді, яка дає право на призначення пільгової пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій, в порушення вимог ч.ч.4, 5 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, не було з'ясовано, встановлено, досліджено та враховано всіх фактичних обставин цієї справи, що мають вирішальне значення для правильного вирішення спору.

Крім того, судами попередніх інстанцій не витребувано та не досліджено рішення відповідача від 24 квітня 2014 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком по Списку № 2, про яке зазначено у листі від 05 травня 2014 року №3453/02-10-22. Також, в матеріалах справи відсутня заява позивача від 25 березня 2014 року про звернення до відповідача за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року та постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді