Справа № 820/2634/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 липня 2016 р. № 820/2634/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Катріч А.А.,

представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_7
до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5
про визнання протиправним та скасування акту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_7, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 06 червня 2008 року №655.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.06.2008 року розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації №655 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - одноповерхового житлового будинку з підвалом та мансардою і господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1. В березні 2016 року позивачу стало відомо, що вигрібна яма вказаного будинку знаходиться за межами території приватного будинку та прилеглої земельної ділянки, що є порушенням вимог Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 17.03.2011 р. №145, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2002 р. Також позивач стверджує, що на момент здачі в експлуатацію будинку, відповідачу було відомо про вказані порушення. У зв'язку з наведеним, ОСОБА_7 звернувся до суду за захистом його порушених прав та законних інтересів.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив суд прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, у судовому засідання позов не визнав, вказав, що твердження позивача безпідставні та необґрунтовані, а також зазначив, що спірне розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 06.06.2008 р. №655 прийняте на підставах та в межах законодавства України, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - ОСОБА_3, у судовому засіданні проти позову заперечував.

У письмових запереченнях на позов (а.с.63-64) зазначив, що жодне право чи законний інтерес позивача не є порушеним спірним розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації від 06.06.2008 р. №655, крім того, норми права, на які посилається ОСОБА_7 у своїй заяві, прийняті після вчинення спірних правовідносин. За таких підстав, представник третьої особи просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - ОСОБА_5, заперечував проти позовних вимог позивача. У письмових запереченнях на позов (а.с.67-72) вказав, що звернення ОСОБА_7 з даним позовом до суду є проявом зловживання правами, оскільки, останній на даний час не є власником чи користувачем житлового будинку щодо якого видане спірне розпорядження про прийняття в експлуатацію. Також позивач при обґрунтуванні позову посилається на норми законодавства, які не були чинними на момент видачі розпорядження від 06.06.2008 р. №655. Таким чином, представник позивача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що ОСОБА_8 звернувся з позовом до адміністративного суду про скасування розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 06 червня 2008 року №655.

Вказаним розпорядженням затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, яким прийнято в експлуатацію одноповерховий житловий будинок з підвалом та мансардою і господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.10-13).

Як вбачається з акту державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкту в експлуатацію, замовником (забудовником) вказаного об'єкту нерухомості є ОСОБА_3, котра на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2006 р., набула у власність житловий будинок, незавершений будівництвом та земельну ділянку площею 0,151 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1. (а.с.38).

В подальшому, за договором купівлі-продажу від 20.12.2014 р., ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_5 вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою. (а.с.39-41).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 № 586-XIV, на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним, є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент винесення оспорюваного акту (внесення до нього змін).

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Слушність такого висновку підтверджена ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2015 р. по справі №К/800/6467/14 (№826/4783/13-а) і окружний адміністративний суд не знаходить правових підстав для залишення при розв'язанні спору поза увагою правових позицій, які викладені адміністративним судом касаційної інстанції в даному судовому акті.

Суд також підкреслює, що пунктом 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" зазначається, судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Перевіряючи на відповідність закону вказане вище рішення суб'єкта владних повноважень, а саме: розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 06.06.2008 р. №655, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь суб'єкта владних повноважень викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Досліджуючи обставини дотримання відповідачем згаданих критеріїв при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Враховуючи, що позивачем не надано у судове засідання жодного фактичного доказу, котре б підтверджувало порушення прав та законних інтересів останнього розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №645 від 06.06.2008р., суд доходить висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування акту - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 18 липня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.