Справа № 564/775/16-а
Суддя: Грипіч Л. А.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/775/16-а

Рядок статзвіту № 63

11 травня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Мельник Р. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан Мирослав Васильович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до заступника начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продана Мирослава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим що, 29 березня 2016 року заступником начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан М.В. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення № 61128-10-40-40, якою визнано винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 165-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови 29 березня 2016 року заступником начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан М.В. було встановлено факт несвоєчасної сплати (несвоєчасне перерахування) нарахування сум ЄСВ за грудень 2015 року, а саме граничний термін сплати - 20.01.2016 року, фактично сплачено - 21.01.2016 року, чим порушено ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік ЄСВ» та ч. 4 ст. 165-1 КУпАП.

Позивач заперечує проти законності постанови оскільки Єдиний соціальний внесок ТОВ «Костопільський фанерний завод» був сплачений своєчасно та в зв'язку із зміною місця основного обліку на підставі заяви підприємства від 11.01.2016 року був зарахований частково в сумі 266087 грн. 10 коп. з одного казначейського рахунку на інший казначейський рахунок 21.01.2016 року. Враховуючи вище викладене, вважає, що таке зарахування коштів казначейством зовсім не означає несвоєчасну сплату єдиного внеску товариством.

Просив постанову № 61/28-10-40-40 про накладення адміністративного стягнення від 29.03.2016 року, якою накладено на нього адміністративне стягнення за порушення вимог ч. 4 ст. 165-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2040 грн. визнати незаконною та скасувати.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З протоколу № 61/28-10-40-40 від 21 березня 2016 року складеного головним державним ревізором інспектором Закрасняною О.М. при опрацюванні звітності страхувальника ТОВ «Костопільський фанерний завод» вбачається, що директор ТОВ «Костопільський фанерний завод» ОСОБА_1 несвоєчасно сплатив (несвоєчасно перерахував) суми ЄСВ за грудень 2015 року, а саме граничний термін сплати - 20.01.2016 року, фактично сплачено - 21.01.2016 року, чим порушено ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік ЄСВ» та ч. 4 ст. 165-1 КУпАП.

Згідно постанови № 61/28-10-40-40 про накладення адміністративного стягнення від 29.03.2016 року винесеної заступником начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан М.В. директора ТОВ «Костопільський фанерний завод», визнано винним у вчиненні порушення ч. 4 ст. 165-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн.

Крім того, заступником начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан МВ. 17.03.2016 року було винесено рішення № про застосування штрафних санкій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким вирішено застосувати до ТзОВ «Костопільський фанерний завод» штраф в розмірі 53 217 грн. 42 коп. та нараховано пеню за період з 20.01.2016 року до 21.01.2016 року.

На вказане рішення позивачем було подано скаргу до ДФС України, по розгляду якої 27.04.2016 року головою ДФС України Насіровим Р.М. було винесено рішення про її задоволення та вирішено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17.03.2016 року № МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП скасовано та вважати відкликаним.

Отже, голова ДФС України Насіров Р.М., який є представником контролючого органу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, визнав той факт, що позивач ОСОБА_1 вжив всі заходи щодо своєчасної сплати єдиного внеску за грудень 2015 року, а відповідач прийняв неправомірне рішення, при цьому не врахувавши думку позивача.

Так, згідно листа від 10.12.2015 року № 27124/10/2810-11-1-14 за підписом заступника МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП Лепетюка О.В., який ОСОБА_1 було отримано 11.01.2016 року ТОВ «Костопільський фанерний завод» пропонувалося розглянути питання щодо подання за територіальною ознакою заяви про взяття на облік за формою № 1-ОПП до Луцького управління СДПІ з ОВП у м. Львові та повідомити Центральний офіс про прийняте рішення. У відповідь на вказаний лист позивач повідомив про незмінність прийнятого рішення щодо обслуговування у якості великого платника податків у Міжрегіональному головному управлінні ДФС - Центрального офісу з обслуговування великах платників, що стверджується листом вих.. № 04-08 від 12.01.2016 року.

Встановлено, що у період з 01.01.2016 року по 11.01.2016 року ТОВ «Костопільський фанерний завод» продовжував перебувати на обліку у Костопільській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області у зв'язку з чим при виплаті 06.01.2016 року заробітної плати працівникам за грудень 2015 року того самого дня товариством було перераховано на рахунок № 1709 Костопільської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області єдиний соціальний внесок (ЄСВ) на загальну суму 327704 грн. 40 коп., що стверджується платіжними дорученнями № 11354, 11355, 11356, 11357, 11358, 311361, 11360, 11361.

11 січня 2016 року ТОВ «Костопільський фанерний завод» звернулося до начальника Костопільської ОДПІ ДФС в Рівненській області Матвійчука В.В. з проханням перерахувати сплачені суми ЄСВ згідно вищевказаних платіжних доручень на інший рахунок, що стверджується листом вих. № 04-05. Однак частину цих коштів - 266087 грн. 10 коп. із загальної суми 327704 грн. 40 коп., було зараховано на одинь день пізніше від граничного терміну сплати ЄСВ.

Для вирішення даного спору суд вважає за необхідне проаналізувати наступні норми законодавства.

Згідно підпункту п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати єдиний внесок одночасно з видачею цих коштів.

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішен.ня справи.

.Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та в року ирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про порушення митних правил, серед інших визначених законом обставин зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого МК України; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КпАП України визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

У статті 256 КпАП України вказано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно зі ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Зважаючи на п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що ОСОБА_1, який являється директором ТОВ «Костопільський фанерний завод» було вжито всі необхідні заходи щодо своєчасної сплати єдиного внеску за грудень 2015 року.

Оскільки в діях (бездіяльності) позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, суд вважає, за необхідне скасувати постанову № 61/28-10-40-40 від 29.03.2016 року в справі про адміністративне правопорушення винесену заступником начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан М.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного та керуючись статтями 217, 222, 251, 252, 254, 256, 283, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", керуючись статтями 9-12, 41, 69, 71, 86, 158-163, 167, 171-2 КАС України, , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан Мирослава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову № 61/28-10-40-40 від 29.03.2016 року в справі про адіміністративне правопорушення винесену заступником начальника Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Продан Мирославом Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Костопільського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України , а також прийняття постанови у письмовому чи скороченому провадженні - з дня отримання копії постанови.

СуддяЛ. А. Грипіч