Справа № 442/3987/16-а
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

28 липня 2016 року № 442/3987/16-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалош В.М.

секретар судового засідання Бравчук Д.Є.

за участю : представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 12.04.2016 року ВП №50142176.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Дрогобицьким міськрайонним судом 21 грудня 2015 року по справі № 442/5867/15-ц прийнято рішення щодо зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належному йому на праві приватної власності земельної ділянкою, що по АДРЕСА_1. 11 лютого 2016 року для виконання рішення відкрито виконавче провадження ВП №50142176 на підставі виконавчого листа №442/5867/15 виданого Дрогобицьким міськрайонним судом від 16.01.2016 року із наданням строку для добровільного виконання рішення суду.

Постановою старшого державного виконавця Паращаком Мар'яном Тарасовичем відділу державною виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 12.04.2016 року ВП №50142176 накладено штраф на ОСОБА_2 за невиконання рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено, що позивач оскаржує постанову про накладення штрафу ВП №50142176 від 12.04.2016 року. Вказана постанова винесена за результатами виконання виконавчого листа № 442/5867/15-цц від 16.01.2016 р., виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належному йому на праві приватної власності земельної ділянкою, що по АДРЕСА_1.

Отже, даний спір виник з приводу порушень прав позивача, як сторони виконавчого провадження, при примусовому виконанні відповідачем виконавчого документа, виданого на виконання рішення суду, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 статті 4 КАС України встановлено, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 3 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 181 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, розділом VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ЦПК України встановлено інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження.

Частиною 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Частиною першою статті 387 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-3077цс15, від 30 червня 2015 року № 825/2566/14.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно звернутись до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - закрити.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя Сакалош В.М.