Справа № 820/1391/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 липня 2016 р. № 820/1391/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

суддів - Зінченко А.В., Тітов О.М.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини №64511/12 від 19 листопада 2015 року у справі ОСОБА_2 та інші проти України, яким задоволена заява ОСОБА_1 №5516/13 від 07 серпня 2013 року і визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції;

- зобов'язати Міністерство юстиції України забезпечити виконання Рішення Європейсько Суду з Прав Людини №64511/12 від 19 листопада 2015 року у справі ОСОБА_2 та інші проти У країн яким задоволена заява ОСОБА_1 №55165/13 від 07 серпня 2013 року в частині виконання рішень національних судів, а саме: рішення і постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 13 липня 2010 року у справі №2-486/10 та від 26 травня 2011 року у справі №2002/2-а-365/1, якими зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2011 роки згідно вимог ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи фактично виплачені суми.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що Рішенням Європейського Суду з Прав Людини №64511/12 від 19 листопада 2015 року у справі ОСОБА_2 та інші проти України задоволена його заява №67612/13 від 08 жовтня 2013 року і визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 20.01.2016 року відкрите виконавче провадження ВП №49858627.

Незважаючи на те, що строк виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 19 листопада 2015 року у справі ОСОБА_2 та інші проти України закінчився 19 лютого поточного року, до цього часу не виконані рішення національних судів, а саме: рішення місцевого Барвінківського районного суду Харківської області від 13 липня 2010 року у справі №2-486/10 та від 26 травня 2011 року у справі №2002/2-а-365/1, якими зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2011 роки згідно вимог ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи фактично виплачені суми

В порушення вимог ст.124 Конституції України, ст.5 та 11 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 1.8.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Нака зом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Мініс терства юстиції України не надіслана вимога щодо виконання рішення і постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 13 липня 2010 року у справі №2-486/10 та від 26 травня 2011 року у справі №2002/2-а-365/11 та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009, 2011 роки у сумі 12466 грн.

В судове засідання позивач не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав назаконності та необгрунтованості позовних вимог.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності позивача, на підставі наявних у ній доказів, відповідно до вимог ст. 128 КАСУ.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд вказує, що згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція) та статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим для виконання Україною.

Виконання рішень Європейського суду регламентується Конвенцією та Правилами Комітету міністрів Ради Європи щодо нагляду за виконанням рішень та умов дружніх врегулювань, тематичними Рекомендаціями Комітету міністрів, а на національному рівні - Законом і Законом України «Про виконавче провадження».

19.11.2015 року Європейський суд з прав людини ухвалив остаточне рішення у справі «ОСОБА_2 проти України та інші 572 заяви» Вказаним рішенням Європейський суд об'єднав заяву ОСОБА_5 № 67612/13 та 572 інших заяв, поданих проти України іншими заявниками.

Відповідно до вказаного рішення Європейського суду з прав людини Уряд України повинен протягом трьох місяців сплатити кожному заявнику 1000 євро, що є відшкодуванням матеріальної і моральної шкоди та судових і інших витрат, а також виконати рішення національних судів, які ще підлягають виконанню. У випадку несплати цих сум протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов'язався сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Порядок виконання рішень ЄЄПЛ регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (надалі - Закон), Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону виконанням рішення є виплата стягувачеві (заявникові) відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру

Відшкодуванням вважається сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та/або визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача.

Виконання рішення - виплата стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, вжиття заходів загального характеру.

Суд вказує, що органом представництва, відповідальним за координацію виконання рішень Європейського суду з прав людини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 784 від 31 травня 2006 р. «Про заходи реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визнано Міністерство юстиції України, а саме Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини та його Секретаріат.

Відповідно до ст. 5 Закону протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття, рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає стислий виклад рішення стягувачеві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб'єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено Рішення.

Статтею 7 Закону встановлено, що протягом десяти днів від отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного, Секретаріат надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненнями його прав щодо виконання рішення, оригінальний текст та переклад рішення до Державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що державна виконавча служба впродовж десяти днів з дня надходження документів відкриває виконавче провадження. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Секретаріат надсилає до Державної казначейської служби постанову про відкриття виконавчого провадження, разом із оригінальним текстом і перекладом Рішення. Стадія безпосереднього виконання рішення Європейського суду з прав людини наступає після оприлюднення офіційного перекладу тексту (опублікування в газетах «Урядовий кур'єр» і «Голос України»). Видання публікує стислий виклад Рішення протягом семи днів від дня його одержання.

Впродовж десяти днів від дня надходження зазначених документів Державна казначейська служба здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а у разі його відсутності - на депозитний рахунок Державної виконавчої служби.

Виплата відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк із моменту набуття Рішенням статусу остаточного, або у строк, визначений у рішенні. У випадку порушення строку на суму відшкодування нараховується пеня.

Відповідно до Закону, неподання такої заяви не є перешкодою для виконання рішення, проте може призвести до затримок у його виконанні, що не стане підставою для нарахування пені. У випадку неподання такої заяви сума справедливої сатисфакції перераховується на депозитний рахунок Державної виконавчої служби, так само, як і у випадку смерті стягувача або неможливості визначити місцезнаходження заявника. Відповідно до частини 2 статті 9, кошти можуть бути перераховані на рахунок стягувача або його правонаступників за умови відповідного оформлення документів.

У випадку порушення строку виконання рішення ЄСПЛ Державна виконавча служба повідомляє про причини такої затримки Секретаріат.

Щодо твердження позивача щодо невиконання Міністерством юстиції України рішення Європейського суду з прав людини відносно нього, то суд вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки, як встановлено судом після отримання документів від Секретаріату Урядового уповноваженого 20.01.2016 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження № 49858627 на виконання вказаного рішення Європейського суду в частині заяви ОСОБА_1 (копія постанови додається), то державний виконавець направив вимогу до Департаменту фінансового забезпечення та, бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України, на виконання якої було сформовано платіжне доручення №1027 від 26.02.2016 р., на підставі якого Державною казначейською службою було виплачено заявнику грошові кошти які підлягали виплаті за рішенням суду на суму 30047,08 грн. .

Отже, позивачеві було в повному обсязі виплачено справедливу сатисфакцію за рішенням Європейського суду з прав людини.

Також суд вважає за необхідним вказати, що оскільки у своєму рішенні Європейський суд з прав людини не вказав переліку рішень національних судів, які Україна має виконати, Урядовий уповноважений звернувся до Європейського суду із листом від 15.12.2015 з проханням внести зміни до вказаного рішення та доповнити його відповідним переліком рішень національних судів, про що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було повідомлено 04.01.2016 року.

Відповідно до 81 правила Регламенту Європейського суду з прав людини, незалежно від положень щодо перегляду судових рішень та поновлення заяв у реєстрі справ Суд може, з власної ініціативи або за клопотанням сторони, поданим протягом одного місяця від дати проголошення ухвали або судового рішення, виправити описки, неточності в підрахунках чи явні помилки.

У відповідь на вказаний лист, 30.03.2016 р. до Урядового уповноваженого надійшло повідомлення Європейського суду щодо внесення змін до рішення у справі "ОСОБА_2 проти України та 572 інші заяви".

На виконання зазначеного рішення Європейського суду, з урахуванням внесених до нього змін, Уряд України повинен протягом трьох місяців сплатити ОСОБА_1 1000 євро та виконати рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 13.07.2010 р. та постановою Барвінківського районного суду харківської області від 26.05.2011 р., якщо вони підлягать виконанню.

Судом встановлено, що секретаріат Урядового уповноваженого відповідно до статті 5 Закону листом від 08.04.2016 про внесення змін до рішення Європейського суду "ОСОБА_2 проти України та 572 інші заяви" службовою запискою № 3237/12.01/48-16 від 08.04.2016 було повідомлено Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Крім того, оскільки боржником згідно рішення національного суду є управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області, Секретаріатом Урядового уповноваженого на виконання статті 5 Закону від 08.04.2016 р. за вих. №3265/12.01/29-16 було повідомлено Пенсійний фонд України про винесення Європейським судом зазначеного рішення та запропоновано терміново вжити заходів які належать виключно до компетенції Пенсійного Фонду, для забезпечення невідкладного виконання територіальними органами Пенсійного фонду України рішень національних судів, вказаних у додатку до рішень Європейського суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що Міністерством юстиції України, через відповідні структурні підрозділи, до повноважень яких віднесено виконання рішень Європейського суду та вжиття індивідуальних та додаткових заходів на їх виконання, у встановлений законодавством строк було вжито абсолютно усіх можливих заходів, для його виконання.

Суд вказує, що статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу і судову та здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 170 Цивільного кодексу України визначено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Повноваження, основні завдання і порядок діяльності Міністерства юстиції України врегульовано Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228.

Відповідно до пункту 1 Положення Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Вказаним Положенням (п. 1) передбачено ряд функцій та повноважень, які здійснює Мін'юст, а також визначено основні завдання (п. 3), які покладено на Міністерство юстиції України. При цьому, здійснення нарахування та виплати пенсії до повноважень Міністерства юстиції не віднесено.

За змістом Закону України «Про виконавче провадження» певна категорія рішень суду може бути виконана виключно боржником.

Згідно із пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

В той же час, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 384/2011, саме на Пенсійний фонд України, як на центральний орган виконавчої влади покладено обов'язок щодо контролю за своєчасним і в повному обсязі фінансуванням та виплатами пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, на думку суду, перерахунок та підвищення пенсії входить до компетенції Пенсійного фонду України та його територіальних органів, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22.12.2014 року, а не до повноважень Міністерства юстиції України, яке діє відповідно до Положення та вимог діючого законодавства і є відповідальним за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та за координацію виконання його рішень.

Суд також вважає за необхідним зауважити, що державний виконавець не наділений повноваженнями самостійно розраховувати заборгованість пенсійних виплат та стягувати їх, шляхом звернення стягнення на кошти та майно боржника.

Так само, й Міністерство юстиції України на наділене повноваженнями на свій власний розсуд або на бажання стягувача звертати стягнення на кошти боржника за рішенням суду, яке носить зобов'язальний характер.

Як зазначалося вище, Міністерством юстиції України, а саме: його структурним підрозділом Секретаріатом Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини 08.04.2016 р. за вих. № 3265/12.01/29-16 було направлено лист до Пенсійного фонду України, яким повідомлено про винесення Європейським судом зазначеного рішення та запропоновано терміново вжити заходів які належать виключно до компетенції Пенсійного Фонду, для забезпечення невідкладного виконання територіальними органами Пенсійного фонду України рішень національних судів, вказаних у додатку до рішень Європейського суду.

Суд також враховує, що уточнене рішення Європейського суду до Міністерства юстиції України надійшло тільки 30.03.2016 року, і саме 30.03.2016 року стало відомо про те, яке саме рішення національного суду, прийняте на користь Позивача підлягає виконанню.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, позивач звернувся до суду 24.03.2016 року за захистом, на його думку порушених, прав. Проте, як зазначалося вище уточнене рішення Європейського суду яким Уряд України було зобов'язано виконати саме рішення і постанову Барвінківського районного суду Харківської області від 13 липня 2010 року у справі №2-486/10 та від 26 травня 2011 року, надійшло до Міністерства юстиції України лише 30.03.2016 року.

Отже, на думку суду, за захистом своїх прав позивач звернувся раніше, ніж Міністерству юстиції України стало відомо про уточнене рішення Європейського суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2016 року.

Головуючий - суддя Самойлова В.В.

Судді Зінченко А.В.

ОСОБА_6